A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Hol vagy, Arda?
Arda!
- Hol vagy, Arda? - Arda!
Hol vagy, Arda?
- Arda? - Itt vagy, Arda?
Arda, fiam! Hol voltál, Arda?
Annyira aggódtam!
Hol voltál?
Tudod, kiskoromban állandóan kívántam valamit
Ha tortagyertyát fújtam el, vagy hullócsillag volt
ha katica szállt a kezemre,
Már nem is emlékszem az érzésre.
Ma szeretnék emlékezni rá.
Emlékezni arra, minden kívánság szándék, és csodákra képes.
Emlékezzünk rá együtt.
Ma minden kívánság váljon valóra.
Válj valóra te is.
Na, gyere. Vacsorázzunk a tűz mellett.
Vörös vagy fehér?
- Vörös. - Vörös.
Rendben.
- Csak bor van? - Nem.
Természetesen nem.
Egy istennő élt valaha ott, ahol az Égei-tenger találkozik Anatóliával.
A termékenység és aratás istene,
az évszakváltásé.
Minden évben az őszt télre, a telet tavaszra változtatta.
Aztán egy nap jött valaki, aki ellopta a legnagyobb kincsét.
A féltett kincsét.
A lányát.
Az istennő mindenhol kereste, napokon, éjszakákon, éveken át.
Bejárta a világot, hogy megtalálja eltűnt lányát.
És amikor a kívánsága mégsem teljesült
a fájdalma elviselhetetlen lett.
Az istennő nem változtatott több évszakot.
Abban az évben nem lett tavasz.
Egyszer azt mesélték, hogy a szó szándék.
Amint elhagyja az ember száját, saját valóságot alkot.
Atiye?
De a kívánságok is ilyenek.
Ezért kívánok ma este valamit.
Azt szeretném, ha visszatérne a tavasz.
- Jó reggelt szerelmem. - Jó reggelt.
A Hıdırellez kívánságod?
Lássuk, mit kívántál.
A kívánságod titok. Ha elmondod, nem válik valóra.
Babonás!
Mit csinálsz vele?
Vízbe dobod.
A földről, a vízbe.
Nincs reggel órád a félévben?
igazad van, már megyek. Te mit csinálsz ma?
- Terápiára megyek. - Jó. Vigyázz magadra.
Egy kettő három.
Atiye asszony.
- Jó napot! - Jó napot!
Új vendége van.
Arda. Érdekes eset.
Ott van.
Köszönöm.
- Jó napot! - Jó napot!
Szia, Arda.
Atiye vagyok.
Ma festünk valamit.
Tessék.
- Nem! - Jó, semmi gond.
Itt a kezem, látod? Nem nyúlok hozzád.
Rámnézel?
Nézz a papírra.
Nagyon jó.
Bármi van fent, az itt lent is van.
Bármi is van kint,
az itt bent is van.
Nyugodj meg.
Jól van.
Ügyes vagy.
Halló?
Professzor úr, nem láttam az egyetemen. Ma sem jön be?
Helyettesíthet.
- De kérem. - Mondom, helyettesíthet.
Üdvözölöm.
Meglepetés!
Cansu!
Hiányoztam?
Nagyon. Mikor értél ide?
Reggel.
Ta-da! Tetszik a remekművem? Saját értelmezés.
A művész megítélése nem az én dolgom.
Istenem!
- Fodrásznál voltál? - Csak igazításon.
Fogytál is.
Látom, ma mindenre figyel, asszonyom.
Olyan ritkán látlak, mint a kék holdat.
Utoljára mikor?
Nem olyan régen. Három-négy hónapja.
Értem. Három-négy hónap a hozzád hasonló nomádoknak kevés.
A mai látogatás oka? Munka? Szerelem?
Nincs senkim. Azért jöttem, mert hiányoztatok.
Örülök neki, drágám.
- Köszönöm. - Egyelőre legalábbis.
Nekem hoztad?
Köszönöm.
Édesem! Mutasd magad!
Hiányoztál.
- Tényleg. Örülök, hogy eljöttél. - Te is hiányoztál.
Úgy értem, mindnyájan hiányoztatok.
Ezúttal meddig maradsz?
Értitek, nem? Nála sosem lehet tudni, ezért kérdeztem.
Te is hiányzoltál, anya.
Még nincs jegyem hazafelé.
Örüljünk, hogy itt vagyok később beszélünk a többiről.
- Rendben, gyere. - Gyere.
- Tettél rá szószt? - Igen.
Erhan mesélte, hogy megint festesz.
Mi lenne, ha rendeznél egy kiállítást, Atiye? Mit szólsz?
Nem hiszem.
Cansu, drága, ha tudtuk volna, hogy jössz,
a kedvencedet csináltam volna,
de aki bejelentés nélkül jön, az azt eszik, amit kap.
Nem baj, tényleg.
Szóval, kedves családom…
mit újság van itthon?
Elő a legújabb titkokkal.
Cansu, kedves…
Igaza van. Ha van valami, mondjad.
Ezek szerint semmi.
Lássunk hozzá.
- Egészségünkre! - A tiedre!
Telihold van?
Úgy tűnik.
Szóval, nem tudja, meddig marad?
Legalábbis még nem mondta. Ne mondd, hogy nem szóltam.
Cansu?
- Igen? - Figyelj,
tudom, a nővéreddel beszéled meg az ilyet,
de tudd, hogy én is itt vagyok.
Persze, te is jó vagy ebben.
Miben?
- Hát jó testvér lennél. - Köszönöm.
Hol voltál?
Megterítettünk a fiataloknak. Gyertek.
Figyeljetek,
tudom, hogy úgy tűnik, hogy mindig gúnyolódom
semmi nem érdekel.
Ez igaz is, mert csak így tudom elviselni az életet.
Úgy értem, már nem én vagyok a kisgyerek.
Nyugodtan beszélhetünk komoly dolgokról is.
Nahát! Mit hallok?
A hugicánk felnőtt!
Hogyne beszélnénk meg veled mindent.
Ne túlozzunk, hugi.
Jó, értettem.
Valami nagyon érdekelne.
Hogy van Serdar úr? Hallottatok felőle?
Biztos rendben van.
A saját biztonsága érdekében nem jelentkezik.
Mi sem keressük. Ez a fejezet lezáródott.
Már a múlté.
Továbblépünk.
Figyeljetek!
Apu amúgy még kulcsra zárja a bárt?
Nem hiszem, de te élsz itt.
Hozol egy üveg italt?
Ő biztos adna. Akkor még suliba jártunk.
Mégsem a legfiatalabb dolga lenne.
Így már értem. Csenek én egyet.
Észre se veszi.
Ez a te reszortod, ugye?
Titokban kinyitni a lezárt dolgokat.
A te testvéred, én nem tudom.
Késtél.
Nagyon hiányoztál.
Te is.
Jól van.
POSZEIDÓN
Megyek aludni.
Nem mondod el?
Mire érted?
Mi volt az asztalnál?
- Észrevetted. - Hát persze.
Hangokat hallok.
Már megint?
Nem, most más.
Most ropog, mintha valami égne és recsegne.
Hogy érted?
Lehetséges ez? Azt mondtad, csak a megfelelő időre vársz.
Lehet, hogy nem az.
És ha mégis, Atiye? Ha tényleg a lányunk?
Őszintén szólva, érzem.
Akkor innentől bármi is történik, mindenről beszámolsz, jó?
Persze, ha van miről, akkor igen.
Rendben. Vigyázza magadra, és szólj, ha van valami. Bármi.
Erről már beszéltünk.
Hogy érted?
Én hordtam a szívem alatt.
Én szültem. A karjaimban tartottam, éreztem az illatát.
Az én gyermekem.
De ellopták tőled, Atiye.
Tőlünk.
Azt hittem, meghaltál.
Azt hittem, soha többé nem látlak.
Még egyszer nem bírnám ki, Atiye.
Itt vagyok. Nem megyek sehova.
- Atiye. - Erhan.
Nem vagyok porcelánbaba. Nem kezelhetsz így.
Atiye. Elvették tőlünk a kisbabánkat.
Senki nem élte volna túl, élhetett bírta volna ezt a terhet.
Nekünk sikerült. Itt vagyunk.
Nem tudlak megvédeni a világ gonoszságaitól
de megpróbálom.
Valami ég.
Életem!
Kislányom!
Ne!
Ne! Kislányom!
Ne! Segítség!
Ne!
Istenem!
Mi lenne, ha egész nap itt maradnánk, a tenger közepén?
Benne vagyok.
Hogyne.
Jó lenne, ha te is maradnál. Mi lenne, ha nem mennél vissza?
- Én? - Te.
Úgy értem,
Jó a hajó, meg minden,
de nehéz. Nem könnyű itt élni.
Sosem költöznél el a városból, ugye?
- Nem, sosem. - Mit akarsz mondani?
Miről beszélsz?
Itt nem élnél.
Bérelhetnénk egy helyet a városban.
- Cansu, mióta vagyunk együtt? - Ozan.
Három éve, ugye?
- Három év. - Ugye?
Igen.
Nem fogunk szakítani.
Együtt vagyunk?
Jól vagyunk.
Úgy értem, ha a jól vagyunk
az ilyen,
De meleg lett. Úszunk egyet?
Kérsz gyümölcsöt? Eleget hoztunk.
- Miért nézem? - Szerinted?
Komolyan beszélsz?
Ugyan, dehogy.
Megharagudtál. Komolyan gondoltad.
Mit? Miről beszélsz?
- Nézd, én. - Igen?
Sok hibát elkövettem. A legtöbbjükről tudsz is.
Hibáztam. Újrakezdtem. Belebuktam.
Valahogy sikerült idejutni.
Én nem akarok tartozni soha, senkinek, semmivel.
Téged kivéve.
Rendben.
Én nagyon kedvellek.
Ne beszéljünk erről.
Visszaszívom.
Rendben.
Megint igazad van.
Most meg mi van?
Göbekli Tepénél nem volt elég időm
több ilyen szentírás is maradhatott még ott.
De azok a szemetek teljesen betemették Göbekli Tepét.
Ásatás? Még a közelébe sem kerülhetünk.
A szervezet hibája.
A fő, hogy leállítsanak.
Igen, roncsok alá temetik az embereket. Megölik őket.
Ez az ábécé.
Ezt az ábécét először Kr. E. 300-ban használták.
Előtte nem létezett.
Kr. E. 300 volt Nagy Sándor indiai hadjárata.
Ez a nyelv is a háborúval terjedt.
Tudom. Most nézem a tegnapi papírokat.
És? Valami?
Semmi.
Sajnos nem könnyű.
A titkos nyelveknek több szintje van.
Egészen más szintre tanítottak, amikor beléptem a szervezetbe.
Ez a dombormű például Sándor perzsa háborúját mutatja.
A mondatok fontosak.
Ismered az ábécét, de másik változatát.
Nem tudod feltörni?
Ezek nyolc éve elvették a lányomat!
Minden adat egy lépéssel közelebb visz hozzá!
Ezért bármit megteszek!
Még mindig nem bízol meg bennem?
Nem érdemes, egyetértesz?
Atiye megbízna bennem.
Ne erőltesd, Serdar.
Már mondtam. Atiye nem tudja meg.
Süveyda.
Tudod mi ez?
Nem.
Süveyda pontja
Ez egy kicsi, fekete pont a szívben.
Úgy mondják,
a lélek ezen át jut hozzánk az anyaméhben.
Amikor meghalunk, a lélek itt hagyja el testünket.
Mindenünk ebben az apró pontban rejlik.
A lelkiismeretünk is.
Az én szívem fekete, Erhan.
A lényem üres.
Atiye emlékeztetett rá,
hogy mi voltam, voltunk.
Már soha nem leszek ugyanaz.
Soha.
Atiye tűzhangokat hall.
Recsegő hangokat, mintha tűz égne.
Ez segít?
Láttam, anya. Láttam a lányomat. Életben van.
Más volt, mint ahogy emlékszem rá.
Atiye.
Különböző életekben máshogy nézünk ki.
A lélek a fontos.
- Tegnap éjjel veled álmodtam. - És?
Szomorúan ébredtem, ezért vagyok itt.
Egy erdőben voltál.
Zűrzavar volt.
Pánikszerűen rohangáltál, kiabáltál és kerestél valamit.
A lányomat kerestem. Segítséget kértem. Sikoltoztam.
Atiye, minden rendben?
Tényleg aggódom, hogy valami történhet veled.
Nem tennél meg mindent, ha történik velem valami? Jó.
Hogyne tennék. Életemet adnám érted.
Anya, neked ezt meg kellen érteni.
Valaki elvitte a lányomat, és nem is tudom, hogy ki.
Szerinted bármi meg tud még ijeszteni?
És, hogy mindketten ugyanazt álmodtuk?
Ez bennünk van.
Ez mindkettőnk feladata.
Állj mellém, kérlek.
Igazad van.
Megijedtem, eltűntem.
Próbáltalak védeni titeket.
De,
tudtuk, hogy a sors elkerülhetetlen.
Igazad van.
Megteszed, amit én nem tudtam.
Nem tudhatod,
de egyszer azt mondtad, hogy ez a mag mindent virágba borít.
Beszéltél Erhannal? Mit mond?
Ne aggódj, anya.
Hallom a lányomat.
Csak követnem kell a hátrahagyott jeleket
félelem nélkül.
Élet
Sutima…
Nem, ez nem az.
Halál
Ez sem az.
Ez az, Erhan. Gyere csak!
"A születés halállal kezdődik.
Utolsó napunk az első nap kezdete."
Ezt az.
Mit jelent? Reinkarnáció? Az élet értelme?
Nem tudom.
Évekig éltél velük. Mi az, hogy nem tudod?
Ennyi idő után rájöttem, hogy semmit sem tudok erről a szervezetről.
Értem. Szart se tudsz, csak tönkretenni az életemet.
Megpróbálom egyedül.
Erhan
Elég volt, Erhan! Várj!
Látom, hogy mérges vagy.
Ezekre, rám, az egész világra.
Ne hagyd, hogy a düh uralkodja az életed, fiam.
- Kérlek. - Semmi rosszat nem csinálok.
Csak szeretném tudni, ki tett tönkre.
Én sem hittem, hogy rosszat teszek.
Csak a feleségemet szerettem volna.
Igen, igazad van.
Talán igazad van.
De most nem ez a fontos.
Ne felejts el körülnézni, fiam.
Ezek azok, akinek szüksége van rád.
Elég.
Ne taszítsd el őket.
Az apaság nekem ezt jelenti.
Túl későn jöttem rá.
Túl későn.
Köszönöm.
Egyenként. Álljatok sorba.
Ott van!
- Megbocsát egy percre? - Hogyne. Megyek is.
Tegnap ezt kaptam tőled, emlékszel?
Miért adtad nekem?
Valakitől kaptad?
Egy lánytól? Egy kislánytól?
Hosszú barna haja volt?
Egy fa, az erdőben.
"A születés halállal indul.
Utolsó napunk az első nap kezdete."
"A születés halállal indul. Utolsó"
"Csodával határos módon Umut Yazıcınek sikerült megmentenie a saját életét."
Göbekli Tepe titka. Apám is ezt kereste.
Évek teltek el azóta.
Felnőttem és apa lettem, de még mindig ugyanezt keresem.
Ma végre elmondhatom, hogy szerintem közvetlen kapcsolat van
Göbekli Tepe és az emberi életciklus között.
Atiye?
Sok tudós azt állítja, hogy az idő nem lineáris,
hanem körkörös vagy spirális.
Új értelmezést javaslok,
ez nem az "idő", hanem az "emberi élet".
Atiye?
Tehát születés, élet, purgatórium, halál
Nem feltétlenül ebben a sorrendben történik.
Göbekli Tepe templomai ezt a ciklust szolgálják.
És van még valami, ezen túl.
Egy ősi tudás, egy rejtély húzódik valahol.
Kell, hogy legyen.
Néha egy titok ereje olyan erős, olyan intenzív,
hogy azt gondolod: "Érdemes elindulni ezen az úton?
Érdemes mindent kockára tenni?
A múltat, a jövőt, a jelent?"
A SZÜLETÉS HALÁL.
Mi van, ha okkal próbálják titokban tartani?
És mi van, ha nem szabadna felfedni?
Mi van, ha a megvilágosodás helyett sötétséget okoz?
Akkor mi lesz?
De ha az igazságot keresed
és kapisgálod, hogy mi változtatja meg a világot,
akkor nem adhatod fel.
Nem menekülhetsz veszély láttán.
SERDAR
Továbbra is hinned kell, még a legsötétebb pillanatokban is.
És akkor folytatom.
Folytatnom kell,
hogy megoldjam rejtélyeket, tudom, hogy megtalálom a lányomat.
Kislányom? Aden?
A feliratot fordította: K. Hajnalka