PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Co to děláte?
- Lehněte si. - Nic mi není.
Prosím.
- Zdravím, pane. - Dobrý den.
- Jak se cítíte? - Dobře. Chci odejít.
Samozřejmě.
Ukažte mi stehy.
Nechceme, aby se přetrhaly.
Policie s vámi přijde sepsat výpověď.
Prosím, odpočiňte si.
Nemám čas.
Musím hned odejít. Kde mám věci?
Poslouchejte, pane. Budu upřímný.
Máte poškozenou ledvinu. Musíte zůstat na pozorování.
Jestli se to nezlepší, budete potřebovat operaci.
- Co to bylo? - Musíme vás tu chvíli udržet.
Uklidněte se, pane Erhane.
Co jste mi to dali?
Uklidněte se.
Atiye.
Nemůžu vás nechat odejít.
Atiye.
Budete v pořádku.
ZÁKAZ VSTUPU
Serdare Yilmazi, zatýkáme vás.
Je konec, tati.
Určitě mi toho chceš hodně říct.
Že?
Konečně se snažíš vidět pravdu, synu.
Rozhodl ses pochopit, co se kolem tebe děje.
- Ale co jsi připraven slyšet? - Všechno.
Řekni mi všechno. Teď hned.
Víš co, Ozane?
Možná poprvé v tvém životě
jsem na tebe hrdý.
Odvážil ses nechat mě zatknout. Bravo.
Poslouchám.
Máma byla nemocná.
Velmi nemocná.
Když si nevzala prášky, byla labilní.
Jestli si vzpomínáš, zamykala se v tmavých místnostech.
Pořád chtěla být sama.
Pro mě to taky bylo těžké.
Bylo ti devět let.
Trvalo ti dlouhé měsíce, než jsi přijal její smrt.
Každou noc ses mě bez ustání vyptával.
„Tati, kdy se vrátí máma?
Kdy?“
Chtěl jsem tě umlčet.
A chtěl jsem se tě zbavit,
protože jsi mi stále dokola připomínal tu bolest.
Víš proč?
Proč?
Když jsem tě viděl, obviňoval jsem se.
A pak mě našli.
Kdo tě našel?
Nezáleží na tom kdo, ale na tom, co chtěli.
Chtěli, abych našel Atiye.
A abych ji sledoval,
dokud nepřijde čas.
Na co, tati? Proč?
Protože ta dívka, synu...
Ta dívka je klíčem k bráně do dalších dimenzí.
Protože ta brána by mohla přivést zpět mou mrtvou ženu.
Najednou jsem měl šanci napravit všechny svoje chyby.
Zpočátku jsem tomu taky nevěřil. To přece není možné.
Ale po tom, co udělali...
jsem jim nabídl svůj život na stříbrném podnose.
Dokonce jsem se naučil jejich jazyk.
To je bezva, tati.
Jsi blázen. Jsi nemocný.
Serdare Yilmazi.
Zbytek života strávíš ve vězení nebo v blázinci.
Synu...
Můj jediný synu, pořád tomu nerozumíš.
Brzy se odtud dostanu.
Protože ta brána se otevřela a já tam musím být.
Rozumíš?
Záleželo ti víc na tom, že tu máma není, než na tom, že tu jsem.
Musím jít.
Dlouho v tom stavu nevydržíš, Atiye.
Jsi v poslední fázi.
Nejprve ti začne krvácet z nosu
a pak částečně ochrneš.
Tvůj imunitní systém nejdřív napadne dítě, pak tebe.
To dítě v břiše tě pomalu otráví.
Nakonec ti postupně selžou všechny orgány.
Jak to víte tak přesně?
Protože jsme to způsobili.
Co?
Svět moc trpěl
a zdroje docházely tak rychle,
že chtěli zastavit nárůst populace.
Ten boj nezačal dnes, Atiye.
Vždy tady byl a vždy bude.
Není čas, aby se to změnilo?
Nestačilo to už?
Nejste unavený?
Jste unavený a plný výčitek.
Přiznejte to.
Proč jsi mě nenechala umřít?
Měl jste pravdu.
Vy a já jsme stejní.
Kdybych ublížila vám, ublížila bych i sobě.
Nejdřív jsem zabil tvou sestru a pak muže, kterého miluješ.
Proč bys mi odpouštěla?
Možná také máte někoho, komu musíte odpustit.
Třeba svému otci.
Smrt je jen přechodná.
Neexistuje nic jako čas.
Všechno se ve vesmíru děje ve stejný okamžik,
ale my to vnímáme postupně, protože to tak máme naučené.
Ale každá naše volba otevírá novou možnost.
A i když si to neuvědomujeme,
ovlivňujeme tím nespočet míst.
Takže pořád můžete svých činů litovat.
A tím se všechno změní.
Nepotřebujete bránu...
abyste něco změnil.
Nikdy to tak nebylo.
Je příliš pozdě, Atiye.
Je příliš pozdě.
Nemáš moc času.
Jdou si pro tebe.
Měla bys být tam, kde se Sirius překryje se Sluncem.
Běž.
Prosím, běž.
Holčičko.
Elif.
Chceš pro svého bratra něco udělat?
Erhan měl poslání, které nesplnil. Teď je to poslání tvé.
Atiye potřebuje tvou pomoc.
Všechno ti řeknu.
Řeknu ti, kam jela.
Teď je to tvoje poslání.
Co mám udělat?
Povím ti to.
Paní, je to on?
Promiň.
Moc mě to mrzí.
- Ano? - Mise se ruší, Hannah.
- Vypadni odtamtud. - Co?
Vypadni!
Jdi z cesty!
Ustup!
Pročpak stojíš na cestě?
Kdo jsi?
Nestůj v cestě.
Kdo jsi?
Erhane...
Budeme mít dceru.
Kdybych se vrátila, našla bych tě?
Když se mi podaří vrátit, zmírním bolest lidem tady?
Mohli bychom být zase spolu?
Dobře.
- Šéfe, co máme dělat? - Informuj ostatní.
Dobře.
Cevate!
Tunel je otevřený.
Tunel, který hledal, se otevřel, ale pozdě.
Nechť odpočívá v pokoji.
Mami...
Najdi Atiye.
Vezme tě za mnou.
Kde?
Kde ji najdu, Ozane?
Paní Serap, jste v pořádku?
Atiye uspěje, Mustafo.
Když jsem byla malá, vtrhli do našeho domu.
Máma mě a sestru zachránila.
Potom padělala úmrtní listy...
Aby nás ochránila.
Před těmi, kteří po nás šli.
Proto mám úmrtní list.
Celý život jsem svou dceru mohla vidět jen ve snech...
tak jako naše první setkání.
Přišla jste na stanici.
Nemohlo vám být víc než šestnáct.
Tam jsme se potkali.
Mnohokrát jsem to viděl ve svých snech.
Říkali, že jsem blázen.
Jak by mohli vědět?
Jak by mohli vědět...
že sny jsou tak skutečné jako přítomnost?
Celý život
jsem hledal ženu, jejíž tvář jsem nikdy neviděl.
Jsi to ty.
Ta žena jsi ty.
Ano?
Dobře, jedu tam.
Můj syn...
Mí synové...
Zabil jsem Erhana Kurtize.
Jsem...
zodpovědný za smrt svého syna Ozana Yilmaze.
A za smrt Cansu.
A dalších lidí.
Za smrt těhotných žen...
a dětí...
Za všechno můžu já.
Za vším je jedna organizace.
Pracoval jsem pro ně.
Ale je po všem.
Je konec.
Dobře, zavřete dveře.
Schatze.
Neber to osobně, ano? Je to moje povinnost.
To je v pořádku, Hannah.
Povinnost je vždy na prvním místě.
Že ano?
Sbohem, Serdare.
Tati? Tatínku!
Promiň. Už to neudělám.
Tati!
Jsi připravená, maličká?
Je to tady.
- Přestaňte. Co to děláte? - Jdu taky.
Všechno vím.
Pro koho pracuje, co ho spojuje s tím místem a kdo jsi.
Můžeš mě dovést k mému synovi.
To nejde. Jdu tam jen proto, aby se zase mohly rodit děti.
Vezmeš mě k mému synovi.
Prosím, pusťte mě.
Můj syn nic neudělal. Pomohla jsem ti. Teď pomůžeš ty mně.
Ne!
Víš, jaké to je být matkou?
Víš, jaké to je pohřbít vlastní dítě?
Je mi líto, co se stalo Ozanovi.
Ale věřte mi, takhle ho nepřivedete zpět.
- Mělo se to tak stát. - Jdu s tebou.
Vím, že je pro vás těžké to pochopit,
ale jeho cesta pokračuje.
A to nemůžeme změnit.
Buď tam půjdeme obě, nebo obě zůstaneme v tomhle pekle.
Melek?
Jdi pryč, nechci tě vidět.
Za všechno můžeš ty! Vypadni odtud!
Vychovala jsi mě.
Mámu si nepamatuju.
Když jsem otevřela oči, viděla jsem tebe.
Byla jsi můj vzor.
Ano, já vím...
Mockrát jsi mě nepochovala ani nepolíbila, ale vždycky jsem si myslela:
„Nechce zranit Ozanovy city, ale má mě ráda.“
Melek přece znamená anděl.
Vím, že Ozan už tu není.
Ale já tu jsem.
Ať se ti to líbí, nebo ne, jsem tvoje dcera.
- Odejdi! - Atiye, táta mi vše řekl.
Pokud je pravda, co říká, a existuje byť jen malá šance,
musíš tam jít.
Čekám dítě.
Čekáš dítě?
Ozanovo dítě?
Ozanovo dítě.
Nech Atiye jít.
Nezbývá moc času.
Jestli teď neodejdu, bude příliš pozdě. Prosím.
Moje drahá Elif.
Tolik jsem ti toho nemohla říct.
Ale věz, že jsi moje sestra. Jsi pro mě všechno.
I kdybychom se už nikdy neviděly, mám tě moc ráda.
Tak se setkáme někde jinde, Atik.
Běž.
Jestli uvidíš mého bratra, vyřiď mu, že ho mám ráda.
Vzpomínám si na tebe.
Pamatuji si tě z doby před tisíci let.
Atiye?
Když jsme se odcizili, tep vody se zastavil.
Řeky přestaly proudit.
Semena přestala klíčit v lůně Země.
Atiye!
Ty a já.
Žena a muž.
Když jsme se odcizili,
když jsme na sebe zapomněli...
opustili jsme tu svatou zahradu.
Atiye?
Když jsme odsoudili naše srdce k temnotě,
Země se obrátila proti nám.
Převládla mysl a my umlčeli naše srdce.
Naše plody pak zemřely a přestaly se rodit děti.
Atiye.
Zapomněli jsme, kdo jsme.
Zapomněli jsme, že jsme jeden.
Až si na sebe rozpomeneme,
znovu se shledáme.
Na místě, kde neexistuje čas, se vrátíme na samý začátek.
- Atiye? - Erhane!
Atiye.
- Myslel jsem, že se ti něco stalo. - Myslela jsem to samé.
- Moc jsi mi chyběl. - Ty mně taky.
Erhane, existuje jiné místo.
Cansu tam žije, ale nerodí se tam děti.
Teď jsi tady a já taky.
Odejdeme společně.
No tak.
Jak se rozhodneš tentokrát, Atiye?
Proč umírají těhotné ženy? Můžeš to změnit.
Tvá dcera dá všem naději, až budou hvězdy v zákrytu.
To dítě je poslední šance na budoucnost, Atiye.
Erhane...
Budeme mít dceru.
Já vím. Myslím, že jsem ji viděl.
Atiye, víš co? Já...
tu jeskyni našel dlouho předtím, než ji našel můj otec.
Viděl jsem tě už velmi, velmi dávno.
Musím jít, Erhane.
Nemůžu jít s tebou.
Proč?
Když porodím naši dceru, to místo bude mít naději.
- Potom možná další ženy... - Atiye, ne.
Nechoď tam.
Zůstaň tady.
Ne, Erhane.
Důvěřují mi.
Čekají na mě.
Teď to víme.
- Víme o tom zázraku. - Atiye, ne.
Neexistuje čas ani odloučení.
Všechno je, jak má být.
Ne, Atiye. Nechoď.
Jednou jsme se potkali, potkáme se znovu.
Atiye, nechoď.
Atiye, nechoď!
Atiye!
ŞANLIURFA - ÖRENCIK - HALILIYE
Adam a Eva.
Ježíš a Magdalena.
No tak, dítě.
Isis a Osiris.
- Vydrž. - Ať jim říkáte jakkoli...
Žena a muž.
Hledali jeden druhého od doby, kdy čas neexistoval.
Na konci té cesty...
Až najdou jeden druhého...
a pohlédnou si do očí...
Země se znovu narodí.
Jsi každá žena, Atiye.
Budeš dechem každé ženy, až se znovu najdeš.
Právě teď neviditelné vycházejí ze tmy.
Buď připravena říci nevyřčené.
Buď připravena porozumět neznámému.
Teď je ten pravý čas.
Teď je tvůj čas.
Je čas, abyste vy dva sjednotili Zemi.
Slyšíte mě, doktore?
Můj syn jednou přijde.
Kde je moje dítě?
Překlad titulků: Lucie Štěpánková