‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏מה אתה עושה?
‏תשכב בבקשה. ‏-אני בסדר.
‏בבקשה.
‏מר ארהאן, שלום. ‏-שלום.
‏איך אתה מרגיש? ‏-אני בסדר, אני רוצה להשתחרר.
‏אתה תשתחרר, כמובן.
‏בוא נראה את התפרים שלך.
‏אנחנו לא רוצים שהתפרים שלך יתרופפו.
‏המשטרה בדרך לכאן כדי לקחת ממך תצהיר.
‏בבקשה תנוח עוד קצת.
‏אין לי זמן.
‏אני חייב ללכת עכשיו. איפה הדברים שלי?
‏תקשיב, מר ארהאן, אני אדבר איתך בכנות.
‏אחת הכליות שלך נפגעה, ‏אנחנו צריכים להשגיח עליך בזמן הקרוב.
‏אם מצבה לא תשתפר, אולי תצטרך לעבור ניתוח.
‏מה זה היה? ‏-אתה חייב להישאר כאן בזמן הקרוב.
‏מר ארהאן, תירגע.
‏מה עשית לי?
‏תירגע.
‏עטייה.
‏אני לא יכול לשחרר אותך, מצטער.
‏עטייה...
‏אתה תהיה בסדר.
‏- הכניסה אסורה -
‏סרדאר ילמז, אתה עצור.
‏זה קצה הדרך, אבא.
‏בטח יש לך הרבה מה לספר לי.
‏נכון?
‏לפחות אתה מנסה לגלות את האמת, בן.
‏החלטת להבין מה קורה סביבך.
‏אבל כמה אתה מוכן לשמוע? ‏-הכול.
‏ספר לי הכול,
‏עכשיו.
‏אוזאן, אתה יודע מה?
‏עכשיו, אולי בפעם הראשונה בחיי,
‏אני גאה בך.
‏העזת להביא למעצרי, כל הכבוד.
‏אני מקשיב.
‏אמא שלך הייתה חולה.
‏חולה מאוד.
‏היא נעשתה לא יציבה ‏כשלא לקחה את הכדורים שלה.
‏אם אתה זוכר, היא הייתה ‏נועלת את עצמה בחדרים חשוכים כל הזמן,
‏והיא כל הזמן רצתה להיות לבד.
‏זה היה קשה מאוד גם לי.
‏היית בן תשע.
‏לקחו לך ימים רבים, חודשים, ‏לקבל את מותה, בן.
‏שאלת אותי בכל לילה, בלי יוצא דופן,
‏"אבא, מתי אימא תחזור?
‏מתי?"
‏רציתי לגרום לך להפסיק לדבר.
‏אפילו רציתי להיפטר ממך,
‏כי הזכרת לי את הכאב הזה שוב ושוב ושוב.
‏אתה יודע למה?
‏למה?
‏כי האשמתי את עצמי כל פעם שהסתכלתי עליך.
‏ואז הם מצאו אותי.
‏מי מצא אותך?
‏זה לא משנה מי הם. משנה מה שהם רצו.
‏הם רצו שאני אמצא את עטייה,
‏ושאשגיח עליה,
‏עד שיגיע הזמן.
‏עד שיגיע הזמן למה, אבא? למה?
‏כי הבחורה הזאת, בן...
‏הבחורה הזאת היא המפתח ‏לדלת שמובילה למימדים אחרים.
‏כי הדלת הזאת תוכל להשיב את אשתי מן המתים.
‏פתאום הייתה לי הזדמנות ‏לתקן את כל הטעויות שעשיתי.
‏בהתחלה גם אני לא האמנתי לזה. ‏אין מצב, לא.
‏אבל אז, הדברים שהם עשו...
‏נתתי להם את החיים שלי על מגש.
‏אפילו למדתי את השפה שלהם!
‏זה נהדר, אבא.
‏אתה משוגע, אתה חולה.
‏סרדאר ילמז,
‏אתה תבלה את שארית חייך בכלא או במוסד סגור.
‏בן שלי...
‏בני האחד והיחיד, אתה עדיין לא מבין.
‏אני אצא מכאן בקרוב,
‏כי הדלת הזאת נפתחה, ואני חייב להיות שם.
‏אתה מבין?
‏ההיעדרות של אימא שלי ‏הייתה חשובה לך יותר מהקיום שלי.
‏אני חייבת ללכת.
‏לא תשרדי הרבה זמן בתנאים כאלה, עטייה.
‏את בשלב האחרון.
‏קודם יחמירו הדימומים מהאף,
‏ואז תהפכי להיות משותקת חלקית.
‏המערכת החיסונית שלך ‏תתקוף קודם את התינוקת שלך, ואז אותך.
‏התינוקת שבבטן שלך תרעיל אותך לאט לאט,
‏ובסוף, האיברים הפנימיים שלך יפסיקו לתפקד, ‏אחד אחרי השני.
‏איך אתה יודע את זה בכזה פירוט?
‏כי אנחנו עשינו את זה.
‏מה?
‏העולם כל כך סבל,
‏והמשאבים שלנו אזלו כל כך מהר,
‏שהם רצו לעצור את גידול האוכלוסייה.
‏המלחמה הזאת לא התחילה היום, עטייה.
‏היא תמיד הייתה,
‏והיא תמיד תהיה.
‏לא הגיע הזמן שזה ישתנה?
‏זה לא מספיק?
‏לא נמאס לך?
‏אתה עייף ומלא חרטה.
‏תודה בזה.
‏למה לא נתת לי למות?
‏צדקת.
‏אתה ואני, אנחנו אותו דבר.
‏לפגוע בך יהיה כמו לפגוע בעצמי.
‏קודם הרגתי את אחותך, ‏ואז את הגבר שאת אוהבת.
‏למה שתסלחי לי?
‏אולי גם לך יש מישהו שאתה רוצה לסלוח לו.
‏אבא שלך, למשל.
‏המוות הוא רק שלב מעבר.
‏אין דבר כזה "זמן".
‏הכול קורה באותו רגע ביקום,
‏אבל אנחנו תופסים את זה באופן רציף, ‏כי ככה למדנו.
‏אבל האמת היא שכל בחירה שלנו ‏פותחת אפשרות חדשה,
‏ואפילו אם אנחנו לא מבינים את זה,
‏אנחנו משפיעים על הכול באינספור מקומות.
‏זה אומר שאתה עדיין יכול ‏להתחרט על מה שעשית,
‏ושזה ישנה הכול.
‏אתה לא צריך דלת...
‏כדי לשנות דברים.
‏מעולם לא היית צריך.
‏כבר מאוחר מדי עכשיו, עטייה.
‏מאוחר מדי.
‏אין לך הרבה זמן.
‏הם בדרך אלייך.
‏את צריכה להיות שם כשסיריוס יחפוף לשמש.
‏לכי.
‏בבקשה, לכי.
‏מתוקה שלי.
‏אליף.
‏את רוצה לעשות משהו בשביל אחיך?
‏לארהאן היה תפקיד שהוא לא זכה למלא. ‏עכשיו זה התפקיד שלך.
‏עטייה זקוקה לעזרתך.
‏אני אספר לך הכול.
‏אני אספר לך לאן היא הלכה.
‏אליף, זה התפקיד שלך עכשיו.
‏מה לעשות?
‏אני אגיד לך.
‏גבירתי, זה הוא?
‏אני מצטערת.
‏אני כל כך מצטערת.
‏כן? ‏-המשימה מבוטלת, האנה.
‏צאי משם מיד. ‏-מה?
‏אמרתי, צאי משם!
‏זוזי מהדרך!
‏למה את על הכביש? זוזי.
‏מי אתה?
‏זוזי... זוזי מהדרך, עכשיו.
‏מי אתה?
‏"ארהאן,
‏תהיה לנו בת."
‏אם אחזור, אוכל למצוא אותך?
‏אם אצליח לחזור, אוכל להקל שם על הכאב?
‏נוכל להיות שוב ביחד?
‏הבנתי.
‏בוס, מה לעשות? ‏-תודיע לכולם.
‏בסדר.
‏צ'באט!
‏המנהרה פתוחה.
‏המנהרה שהוא חיפש נפתחה, אבל מאוחר מדי.
‏שינוח על משכבו בשלום.
‏"אימא,
‏תמצאי את עטייה.
‏היא תביא אותך אליי."
‏איפה?
‏איפה אוכל למצוא אותה, אוזאן?
‏- עטייה ‏אורפה - גבקלי -
‏גברת סראפ, את בסדר?
‏עטייה תצליח, מוסטפה.
‏הם פשטו על הבית שלנו כשהייתי קטנה.
‏אימא שלי חילצה אותי ואת אחותי,
‏ואז היא זייפה תעודות פטירה,
‏כדי להגן עלינו.
‏להגן עלינו מפני אלה שרדפו אחרינו.
‏לכן הייתה לי תעודת פטירה.
‏כל חיי, החלומות היו המקום היחיד ‏שבו יכולתי לראות את בתי,
‏ולראות איך אתה ואני נפגשנו.
‏את באת לתחנה.
‏היית בת 16, לכל היותר.
‏שם נפגשנו.
‏תמיד ראיתי את זה בחלומות שלי.
‏הם אמרו שאני משוגעת.
‏איך הם היו יכולים לדעת?
‏איך הם היו יכולים לדעת...
‏שחלומות הם אמיתיים כמו הכאן והעכשיו?
‏כל חיי
‏חיפשתי אישה שאת פניה מעולם לא ראיתי.
‏זאת את.
‏את האישה הזאת.
‏כן?
‏בסדר, אני מגיע.
‏הבן שלי...
‏הבנים שלי...
‏הרגתי את ארהאן קורטיץ.
‏אני...
‏אחראי למותו של אוזאן ילמז, בני.
‏ולמותה של ג'אנסו.
‏ולמותם של אחרים.
‏מותן של נשים בהיריון,
‏ושל תינוקות,
‏אני אחראי לכולם.
‏יש ארגון שעומד מאחורי כל זה.
‏עבדתי עבורם.
‏אבל זה נגמר.
‏זה נגמר.
‏טוב, סגור את הדלת.
‏מתוקה.
‏אל תיקח את זה אישית, טוב? זאת חובתי.
‏זה בסדר, האנה.
‏החובה תמיד נמצאת במקום הראשון,
‏לא?
‏להתראות, סרדאר.
‏אבא?
‏אני מצטער, לא אעשה את זה שוב.
‏אבא!
‏את מוכנה, מתוקה?
‏הנה זה בא.
‏עצרי, מה את עושה? ‏-גם אני באה.
‏אני יודעת הכול.
‏עבור מי בעלי עובד, ‏הקשר שלו למקום הזה, מי את.
‏את זאת שיכולה לקחת אותי אל בני.
‏אני לא יכולה. אני הולכת לשם ‏רק כדי שתינוקות יוכלו להיוולד שוב.
‏את תקחי אותי אל הבן שלי.
‏לא, בבקשה, שחררי אותי.
‏הבן שלי לא עשה כלום. ‏אני עזרתי לך, עכשיו את תעזרי לי.
‏לא!
‏את יודעת מה זה להיות אימא?
‏את יודעת מה זה לקבור את הילד שלך?
‏תקשיבי, אני ממש מצטערת על אוזאן,
‏אבל תאמיני לי, זאת לא הדרך להחזיר אותו.
‏זה קרה כי זה היה אמור לקרות. ‏-אני הולכת איתך.
‏אני יודעת שקשה לך לקבל את זה כרגע,
‏אבל המסע שלו לא נגמר,
‏ואנחנו לא יכולות לשנות את זה.
‏או שתלכי לשם יחד איתי, ‏או ששתינו נישאר בגיהינום הזה.
‏מלק?
‏לכי מכאן, אני לא רוצה לראות אותך! ‏כל זה קרה בגללך! עופי מפה!
‏את גידלת אותי.
‏אני לא זוכרת את אימא שלי. ‏את האישה הראשונה שראיתי כשפקחתי עיניים.
‏הערצתי אותך.
‏טוב, אני יודעת,
‏לא חיבקת אותי או נישקת אותי הרבה, ‏אבל תמיד חשבתי,
‏"היא פשוט לא רוצה לפגוע ברגשותיו של אוזאן, ‏אבל היא אוהבת אותי מאוד.
‏אחרי הכול, פירוש השם שלה הוא 'מלאך'".
‏טוב, אני יודעת שאוזאן כבר לא פה,
‏אבל אנחנו כן פה.
‏בין אם את אוהבת את זה או לא, אני הבת שלך.
‏לכי מפה! ‏-עטייה, אבא שלי סיפר לי הכול.
‏אם מה שהוא אומר נכון, ‏אפילו אם יש רק סיכוי קטן,
‏את חייבת ללכת לשם.
‏אני בהיריון.
‏את בהיריון?
‏עם התינוק של אוזאן?
‏עם התינוק של אוזאן.
‏תני לעטייה ללכת.
‏אין הרבה זמן.
‏יהיה מאוחר מדי אם לא אלך עכשיו, בבקשה.
‏אליף, יקרה שלי.
‏יש כל כך הרבה שלא יכולתי לספר לך.
‏אבל דעי שאת אחותי. את הכול בשבילי.
‏אם לעולם לא נתראה שוב, ‏תדעי שאני אוהבת אותך מאוד.
‏אז ניפגש שוב במקום אחר, אטיק.
‏לכי.
‏אם תראי את אחי, ‏תגידי לו שאני אוהבת אותו מאוד.
‏"אני זוכרת אותך.
‏אני זוכרת אותך מלפני אלפי שנים."
‏עטייה?
‏"כשאיבדנו זה את זה, ‏פעימות הלב של המים נעצרו.
‏נהרות הפסיקו לזרום.
‏זרעים הפסיקו לנבוט ברחם כדור הארץ."
‏עטייה!
‏"אתה ואני.
‏אישה וגבר.
‏כשנפרדנו,
‏כששכחנו זה מזה,
‏עזבנו את הגן הקדוש ההוא."
‏עטייה?
‏"כשגזרנו חשיכה על ליבנו,
‏האדמה בגדה בנו.
‏המוח שלנו השתלט, והשתקנו את הלב שלנו.
‏אז מת הפרי שלנו,
‏ותינוקות הפסיקו להיוולד."
‏עטייה.
‏"שכחנו מי אנחנו.
‏שכחנו שאנחנו אחד.
‏ברגע שנזכור זה את זה,
‏נתאחד שוב.
‏ואז, במקום חסר זמן, נחזור להתחלה."
‏עטייה? ‏-ארהאן!
‏עטייה.
‏כל כך התגעגעתי אליך. ‏-חשבתי שקרה לך משהו.
‏כל כך התגעגעתי אליך. ‏-גם אני.
‏ארהאן, יש מקום אחר.
‏ג'אנסו חיה שם, ‏אבל תינוקות לא יכולים להיוולד.
‏את כאן עכשיו, וגם אני.
‏בואי נצא מפה ביחד.
‏בואי.
‏"מה תחליטי הפעם, עטייה?
‏למה נשים בהיריון מתות? ‏את לא יכולה לשנות זאת.
‏הבת שלך תיתן תקווה לכולם כשהכוכבים יסתדרו.
‏התינוקת הזאת ‏היא הסיכוי האחרון לעתיד, עטייה."
‏ארהאן,
‏תהיה לנו בת.
‏אני יודע. אני חושב שראיתי אותה.
‏עטייה, את יודעת מה? אני...
‏מצאתי את המערה הזאת ‏הרבה לפני שאבא שלי מצא אותה,
‏וראיתי אותך ממש מזמן.
‏אני חייבת ללכת, ארהאן.
‏אני לא יכולה לבוא איתך.
‏למה?
‏אם אלד את הבת שלי, תהיה תקווה למקום הזה.
‏ואז, אולי עוד נשים... ‏-עטייה, לא.
‏לא, אל תלכי לשם.
‏תישארי כאן.
‏לא, ארהאן.
‏הן מאמינות בי.
‏הן מחכות לי.
‏עכשיו אנחנו יודעים.
‏אנחנו יודעים על הנס. ‏-עטייה, לא.
‏אין דבר כזה זמן או היפרדות.
‏הכול הוא כמו שהוא אמור להיות.
‏לא, עטייה, אל תלכי.
‏נפגשנו פעם אחת, ואנחנו ניפגש שוב.
‏עטייה, אל תלכי.
‏עטייה, אל תלכי!
‏עטייה!
‏- סנליאורפה - אורנצ'יק - האלילייה -
‏אדם וחווה.
‏ישוע ומגדלנה.
‏קדימה, תינוקת!
‏אייסיס ואוסיריס.
‏קדימה! ‏-לא משנה איך תקראי להם,
‏אישה וגבר.
‏הם חיפשו זה את זה מאז זמן ללא זמן.
‏בסוף המסע הזה,
‏כשהם ימצאו זה את זה,
‏ויסתכלו זה לזה בעיניים,
‏כדור הארץ יוולד מחדש.
‏את כל אישה, עטייה.
‏את תהיי נשימתה של כל אישה ‏כשתמצאי את עצמך שוב.
‏עכשיו הבלתי נראים יוצאים מהחשיכה.
‏היי מוכנה לספר את מה שלא סופר.
‏היי מוכנה להבין את הלא ידוע.
‏עכשיו זה הזמן.
‏עכשיו זה הזמן שלך.
‏עכשיו זה הזמן של שניכם ‏להתאחד על כדור הארץ.
‏אתה שומע אותי, דוקטור?
‏הבן שלי יבוא יום אחד.
‏איפה התינוקת שלי?
‏עברית: גלעד קשר