‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏- אזהרה הכניסה אסורה ‏האזור מרושת במצלמות אבטחה -
‏שלום.
‏טוב, בואי נתחיל מחדש.
‏למה את כאן?
‏למה אתה כאן?
‏כולם יודעים למה אני כאן.
‏אני מחפש מינרלים.
‏- מכרה "גאיה" -
‏אני רוצה לדעת מה הסיבה האמיתית.
‏אמרת שאת יודעת דברים, למה התכוונת?
‏יש מקדשים מתחת לאדמה כאן.
‏מקדשים שנבנו אפילו לפני הפירמידות במצרים.
‏אלפי שנים לפניהן.
‏אין שום ראיות לכך.
‏אבא שלך, אדון נאזים, גילה כאן מערה.
‏אני צריכה למצוא את המערה הזאת.
‏תקשיבי, אני לא יודע על מה את מדברת.
‏אנחנו מחפשים כאן רק מינרלים, ‏אין לנו שום כוונות אחרות.
‏עלי! איפה זה?
‏בשער הדרומי, מר ארהאן.
‏למכוניות, חבר'ה!
‏תעזור לגברת, היא בדיוק עוזבת. ‏-עוד לא סיימתי.
‏טוב, אני כן. ‏אין לי זמן לשטויות האלה, בסדר?
‏אתה יודע שאלה לא שטויות.
‏תקשיבי לי טוב עכשיו,
‏הסיפור על המקדש הוא שמועה ישנה.
‏אנשים כמוך כבר עשו לנו מספיק צרות.
‏עכשיו תסלחי לי בבקשה.
‏ומה עם זה?
‏אתה יודע מה זה?
‏איפה מצאת את זה? ‏-בגבקליטפה.
‏אסור לך להיות שם.
‏אני אשמור את זה.
‏תעזרו בבקשה לגברת, היא עוזבת. ‏-ארהאן!
‏אתה משקר, אבל למה?
‏אתה מקולל! אנחנו לא רוצים אותך כאן!
‏יש מישהו בפנים? ‏-הם יצאו ממש בזמן.
‏יש פציעות? ‏-שום דבר חמור.
‏יופי. תביא לי את המפה.
‏בוס, כמה כאלה היו לנו?
‏הספיק לנו! ‏-אתה מקולל כמו אבא שלך!
‏מספיק, עוף מפה!
‏ארהאן!
‏אנחנו לא הולכים לשום מקום, שמעתם?
‏אנחנו לא יכולים לחפור עוד!
‏אנחנו נחפור שוב! נחפור אם נהיה חייבים!
‏עלי, תביא את המפות ובוא למשרד. ‏-כן, אדון ארהאן.
‏תודה.
‏אני יודעת שאת כאן איפשהו, מתחת לאדמה.
‏אין שום תיעוד.
‏אין תעודת לידה. ‏מעולם לא לקחו ממנה טביעות אצבעות.
‏אין מספרי טלפון או חשבונות בנק על שמה.
‏אין כלום.
‏אז מה יש כאן? ‏-צילומים ממצלמות אבטחה.
‏היא עלתה על אוטובוס לאורפה.
‏הבחורה הזאת הופיעה, ‏מה שאומר שהמשימה שלי הושלמה.
‏ברשותך, אני רוצה להמשיך בחיי.
‏לא, מותק.
‏לא.
‏המשימה שלך רק התחילה.
‏אנחנו נשגיח עליה מרחוק.
‏לא ניגע בה בינתיים.
‏למה הבחורה הזאת כל כך חשובה?
‏אם היית יודעת, לא היית כל כך חסרת התלהבות.
‏נמאס לי.
‏אני לא יודעת מי אני, ‏אף אחד לא יודע מי אני.
‏את יודעת מה שמס אמר?
‏לא משנה מה אנשים חושבים שאת,
‏לא משנה מה הם אומרים עלייך,
‏את מי שאת.
‏למה קוראים למקום הזה גבקליטפה?
‏אבות אבותינו נתנו לו את השם.
‏הם חשבו שהמקום נראה ‏כמו בטן של אישה בהיריון.
‏את לוקחת את אחת האבנים סביב העץ,
‏ומציירת עליה כוכב
‏כדי לראות ‏את האישה עם סימן הכוכב בחלומות שלך.
‏הנה.
‏את מתחילה את המסע שלך.
‏אומרים שאם את חולמת ‏על האישה עם סימן הכוכב,
‏היא תרפא אותך.
‏את והילד שלך תשרדו,
‏אם זהו רצונו של אללה.
‏האישה עם סימן הכוכב היא אמיתית. ‏ראיתי אותה.
‏באמת?
‏באמת. אל תוותרו על התקווה.
‏סראפ.
‏מי ביקרה אותך?
‏אמרתי לך שהיא תבוא.
‏אבל למה היא לא הייתה בסביבה כל הזמן?
‏כי זה לא היה הזמן.
‏סראפ, אין לך בת.
‏מעולם לא ילדת.
‏אין שום תיעוד לדבר כזה.
‏תקשיבי לי טוב.
‏בקרוב תצטרכי לעזור לה.
‏למה את חושבת שאצטרך לעזור לבת שלך?
‏כי גם את אימא.
‏שימי עין על הבן שלך, מלק.
‏על מה את מדברת?
‏העבר והעתיד עומדים להשתנות.
‏הם חייבים להשתנות.
‏וגם את.
‏- נפשי -
‏כן, אימא?
‏אוזאן, איפה אתה?
‏אתה בסדר?
‏אני בסדר.
‏מה קרה? ‏-לא באת הביתה אתמול בלילה.
‏איפה אתה?
‏הייתה מסיבה בבית של חבר, אימא. מה העניין?
‏מה קורה?
‏בסדר.
‏בבקשה תחזור הביתה מוקדם הערב.
‏בסדר, סולטנה מלק.
‏אליף!
‏אליף.
‏מה זה?
‏אוזאן. ‏-מתי הפסקת לקחת גלולות?
‏אליף, מתי הפסקת לקחת גלולות?
‏לפני חודשיים.
‏את רוצה למות? מה אם תיכנסי להיריון?
‏אוזאן, אני רוצה לנסות. ‏-אז את רוצה למות!
‏לא.
‏אני רוצה ללדת!
‏אני רוצה להיות אימא, אני רוצה שנהיה משפחה!
‏אליף, מתוקה,
‏תקשיבי, את לא יודעת שנשים בהיריון מתות?
‏לא. איך אתה יודע? אולי לי זה לא יקרה.
‏אולי כבר ימצאו תרופה, ‏אולי זה לא יקרה לי, אוזאן.
‏אליף.
‏קחי את הגלולה עכשיו, או שהקשר שלנו נגמר.
‏את תחליטי.
‏בסדר, אני אקח את הגלולה.
‏אם נפסיק לשקר.
‏אנחנו נספר לאנשים הכול, בסדר?
‏בסדר.
‏הנה.
‏אל תעשי שוב דבר כזה.
‏ערב טוב, בדיקת תעודות מזהות.
‏גברתי, תעודה מזהה, בבקשה.
‏תעודה מזהה, בבקשה.
‏המפקד רוצה לראות אותך.
‏- משטרה -
‏אבא?
‏המפקד?
‏בואי, שבי.
‏בבקשה.
‏לא הצלחנו למצוא שום מידע לגבייך.
‏אז יש שתי אפשרויות.
‏או שהתיק שלך נמחק איכשהו,
‏או שעטייה זה לא השם האמיתי שלך.
‏אני אומר את זה כדי לעזור לך.
‏זאת הסיבה שאת כאן.
‏תודה לך.
‏את כבר זוכרת משהו? ‏את המשפחה שלך, חברים שלך?
‏האמת שיש לי איזה שם בראש.
‏אולי תוכל לעזור לי עם זה.
‏מי זה?
‏ארהאן קורטיץ, ארכיאולוג.
‏בן, חפש את ארהאן קורטיץ, ארכיאולוג.
‏ותגיד להם שיביאו לנו תה.
‏ביקשתי תה, את מעדיפה קפה? ‏-תה זה בסדר.
‏שלום.
‏מותק, התגעגעתי אליך מאוד.
‏גם אני, יקירתי.
‏מותק, אולי כדאי שתוותר.
‏האנה, בבקשה.
‏בסדר.
‏אני חייב לחזור אחרי החתונה.
‏אנחנו חופרים באתר חדש.
‏אנחנו יכולים לדחות את החתונה אם תרצה.
‏זה לא משנה לי. ‏-אנחנו לא דוחים שום דבר.
‏בסדר? אל תדאגי.
‏בוא נאכל ארוחת בוקר.
‏תתחילי אם את רעבה, אני כבר חוזר.
‏בסדר.
‏אני אחכה לך.
‏כל הכבוד, בן. תמשיך.
‏אבא. ‏-כן, בן?
‏מה אתה כותב?
‏אני כותב על מערה מלאה באבנים סגולות.
‏זאת אגדה?
‏לא, היא אמיתית. בוא תראה.
‏בוא לראות את זה.
‏כאן, מתחת לאדמה.
‏אף אחד לא יודע איפה היא, ‏והיא מלאה באבנים כמו זאת.
‏אני אקח גם אותך לשם כשתגדל קצת.
‏אבל בינתיים אסור לך ‏לספר על זה לאף אחד, בסדר? אתה מבטיח?
‏אני מבטיח. ‏-ילד טוב.
‏- רעידת אדמה באורפה -
‏שלום, מוראט?
‏היי, אתה במעבדה?
‏אני שולח לך דגימה, ‏אנחנו חייבים לערוך כמה בדיקות. זה דחוף.
‏אבא של ארהאן, נאזים, מת באורפה ב-1996.
‏ברשומות כתוב שזאת הייתה רעידת אדמה. ‏גם אימא שלו מתה, ויש לו אחות בשם אליף.
‏הוא למד ארכיאולוגיה, ‏והיום הוא עובד בעסקי הכרייה.
‏מכרה גאיה.
‏למעשה, הוא לא הבעלים של המכרה.
‏אז מי?
‏סרדאר ילמז.
‏סרדאר ילמז?
‏הוא נראה כמו אדם הגון,
‏אבל אל תתעסקי איתו. יש לו חברים חזקים.
‏- מכרה גאיה -
‏מה את צריכה ממנו?
‏אני לא יודעת.
‏חכי לי כאן רק רגע.
‏ארהאן, מה אתה עושה איתו?
‏עטייה.
‏סרדאר!
‏מה העניין, יקירה?
‏אנחנו צריכים לדבר.
‏אני בא.
‏אני יכולה ללכת עכשיו?
‏בואי ניקח ממך קודם טביעות אצבעות, ‏אולי נוכל למצוא משהו.
‏תראי, עטייה, זאת איסטנבול.
‏הכול יכול לקרות. את רוצה לראות רופא?
‏לא, אין צורך.
‏אז קחי את זה.
‏תתקשרי אליי אם תצטרכי משהו ‏או שתיזכרי במשהו, טוב?
‏תודה, אבל למה אתה עוזר לי ככה?
‏קראת לי אבא כשהגעת אליי.
‏מעולם לא הייתה לי בת, אבל אם הייתה לי,
‏לא הייתי רוצה שהיא תישאר לבד ככה.
‏חסן.
‏כן, המפקד?
‏לווה את הגברת. ‏-כן.
‏הלוואי שהיה לי אבא כמוך.
‏תודה.
‏להתראות.
‏- "ונוס" ‏של אליף -
‏שלום.
‏אליף נמצאת?
‏היא במקלחת. תיכנסי.
‏את רוצה לשתות משהו?
‏לא, תודה.
‏בואי.
‏איך אתה מכיר את אליף?
‏אליף ואחיה ‏הם הילדים המאומצים של אבא שלי. גדלנו יחד.
‏מאיפה את מכירה אותה?
‏יש לנו חברה משותפת, מרב. ‏כשהיא אמרה שאליף צריכה אסיסטנטית...
‏מה יש לך בעיניים?
‏זה כאילו...
‏שאת מסתירה סוד,
‏או משהו כזה.
‏מותק...
‏עטייה, ברוכה הבאה.
‏חשבתי שאת לבד, אני אחזור אחר כך. ‏-לא, חיכיתי לך.
‏אני הולך.
‏בסדר, נתראה.
‏אני אתלבש, ואז נוכל להתחיל.
‏תרגישי בבית, אני כבר חוזרת. ‏-בסדר.
‏"באדמה הזאת יש סוד ‏שהיה חבוי במשך אלפי שנים.
‏עטייה הגיעה כדי לגלות אותו.
‏המכשול היחיד שעומד בפניה הוא בעלך.
‏כשיגיע הזמן, תגיעי לצומת דרכים, מלק.
‏את תהיי זו שתראי לבעלך את האמת.
‏אם לא תצליחי לעשות זאת,
‏את תאבדי את הבן שלך."
‏יש לך משהו להגיד, סרדאר?
‏יש לך עבודה קשה מאוד, יקירתי.
‏את מתמודדת עם הרבה משוגעים.
‏לא אשאל אותך שוב,
‏אתה מסתיר ממני משהו?
‏לא, מלק. אני לא.
‏לא.
‏מה את חושבת? ‏-זה מקבל צורה יפה.
‏באמת? מעולה! כי מחר יהיו המדידות האחרונות.
‏אחי מתחתן.
‏באמת?
‏איזה יופי.
‏אגב,
‏אף אחד לא יודע שאוזאן ואני ביחד.
‏גם את לא יודעת, בסדר?
‏ברור.
‏אבל למה אף אחד לא יודע?
‏אוזאן ואני גדלנו כאח ואחות,
‏אז הוא פוחד מהתגובה של המשפחה שלו.
‏אבל החדשות הטובות הן שבקרוב מאוד נספר להם.
‏או שלפחות הוא יהיה חייב.
‏אליף, אפשר לשאול אותך משהו?
‏בטח.
‏את חושבת שגבר שלא מספר לאנשים שאתם ביחד ‏באמת ראוי לך?
‏סליחה, עברתי את הגבול. איך אפשר לעזור לך?
‏אני חושבת שקודם כדאי שנירגע.
‏חדר האמבטיה שם, ואני אביא לך בגדים נוחים.
‏השמיכה הזאת...? ‏-זאת? כן, זה ממש מוזר.
‏מישהו השאיר אותה ליד הדלת לפני כמה ימים. ‏היה שם פתק.
‏איזה פתק?
‏מה זה היה...
‏"אני עדיין איתך."
‏משהו כזה. לא הבנתי את זה.
‏בנוסף, מישהו הכניס פעם מכתב מתחת לדלת.
‏אני חושבת שהם התבלבלו בכתובת.
‏איפה היית, אוזאן? דאגתי נורא.
‏אני כאן עכשיו, אימא. מה קורה?
‏אתה מכיר מישהי בשם סראפ? או עטייה?
‏עטייה?
‏למה את שואלת?
‏אחת המטופלות שלי בלבלה אותי נורא.
‏תראה את זה.
‏אתה מכיר אותה?
‏היא בדיוק התחילה לעבוד אצל אליף.
‏אצל אליף?
‏מה קורה, אימא?
‏למה את כל כך מודאגת?
‏זה שום דבר.
‏תשלחי לי את הסרטון הזה.
‏בסדר, אני שולחת.
‏אדון אוזאן כיבד אותנו בנוכחותו.
‏אז הצלחת למצוא את הדרך.
‏ברשותך.
‏זה שום דבר.
‏- אלפים מתו ברעידת אדמה -
‏- גבקליטפה -
‏- קורטיץ מת ברעידת אדמה -
‏זה מעולם לא קרה.
‏אליף מעולם לא אומצה.
‏אם נאזים מת ברעידת האדמה, ‏אולי הוא מעולם לא מצא את המקום הזה.
‏אבל אז מה ארהאן עושה שם? מה הוא מסתיר?
‏מר מוסטפה, ערב טוב.
‏אני צריכה לבקש ממך טובה.
‏אין שום גבקליטפה.
‏ארהאן לא מזהה אותי,
‏ולא מאמין לי.
‏מה אני אעשה, אימא?
‏הוא לא זוכר אותך,
‏אבל את זוכרת אותו.
‏הוא לא מאמין לך,
‏אבל את מאמינה לו.
‏את יכולה לגרום גם לו להאמין.
‏אבל הוא לא מצליח למצוא את המקום הזה, ‏אז איך הוא יכול לעזור לי?
‏אם דרך אחת חסומה,
‏זה כדי לגרום לך לראות שיש דרך אחרת.
‏מר מוסטפה.
‏תודה שהגעת לכאן.
‏בשמחה, יקירה.
‏אתה בטוח שנאזים קורטיץ מת?
‏טוב, זה מה שכתוב בתיקים.
‏יש לך גישה לחפצים האישיים שלו?
‏אולי יש לו הערות מחקר או יומן?
‏סביר להניח שלא. עבר כבר הרבה זמן, עטייה.
‏למה רצית שניפגש כאן?
‏אני רוצה להכיר לך מישהי. בבקשה.
‏אימא שלי, סראפ.
‏מר מוסטפה. הוא עזר לי מאוד.
‏נעים מאוד.
‏כבר נפגשנו פעם?
‏לא.
‏הייתי זוכר אותך אם היינו נפגשים.
‏הדבר שאנחנו קוראים לו זיכרון...
‏הוא כמו חדרים נעולים.
‏החדרים מובילים לא רק אל העבר,
‏אלא גם אל ההתחלה.
‏להתחלה של הכול.
‏אולי עכשיו זאת ההתחלה.
‏תוכל לעזור לי להוציא אותה מכאן?
‏אני אעשה כמיטב יכולתי.
‏לא, אל תעצרו. החפירה תימשך.
‏עלי, תקשיב לי טוב.
‏תכפיל את המשכורות אם צריך, ‏אבל החפירה לא תיפסק.
‏אדון ארהאן, ‏מתי תפסיק לזרוק את הכסף שלנו לפח?
‏זה לא הזמן, אוזאן.
‏ארהאן, כבר הפכת חצי מאורפה.
‏מה מצאת? כלום.
‏אוזאן, אולי תתעסק בעסקים שלך?
‏סליחה, שכחתי, אין לך כאלה, נכון?
‏זה חצוף, ארהאן. אני צוחק על העסקים שלך?
‏אה, סליחה, כן.
‏אני לא מאחרת, נכון? ‏-לא, הכלה בדיוק הגיעה.
‏שלום, אני האנה. ‏-עטייה.
‏מזל טוב. מתי החתונה?
‏בעוד יומיים.
‏יומיים? זה ממש עוד מעט.
‏נכון, אז אנחנו צריכות לסיים עם זה עכשיו.
‏וצריך לטפל בקו המכפלת. ‏-בסדר.
‏את רוצה שזה יגיע עד הרצפה? ‏-אני חושבת שכן, מה את חושבת?
‏מה שתגידי.
‏אוקיי, אז זה יגיע עד הרצפה.
‏כן.
‏טוב שבאת, אליף כבר התעייפה נורא.
‏אני יודעת שאת פוחדת שלא אגמור את זה בזמן,
‏אבל אפילו גמרתי להכין את החליפה של אחי.
‏הוא עדיין לא אסף אותה. את יכולה לקחת אותה.
‏הוא חזר רק אתמול.
‏הוא היה קצת מצוברח, אבל עודדתי אותו.
‏מי עוד יכול לעשות את זה חוץ ממך?
‏עטייה, תשתמשי במספריים השחורים. ‏אני חושבת שהם על השולחן.
‏את יכולה להביא אותם? ‏-כן.
‏אני כבר חוזרת.
‏בואי נראה אותך.
‏מר נאזים?
‏עצור, חכה רגע!
‏ארהאן.
‏אתה כאן.
‏אל תפחד, בן.
‏אני אטפל בך מעכשיו.
‏מי... מי אתה?
‏אני דוד שלך, סרדאר.
‏אני ממש מצטער.
‏תודה.
‏מזל שאף אחד לא נפצע.
‏כן, מזל גדול.
‏אני מרגיש שאכזבתי אותך. ‏אם אתה רוצה להפסיק, אני אבין.
‏ארהאן, בן,
‏אני מאמין בך.
‏מה שנמצא שם יהיה כל כך יקר, ‏שזה יהיה שווה את כל זה.
‏אתה קרוב מאוד,
‏אני מרגיש את זה.
‏אין לי ראיות, רק זיכרון של אבא שלי.
‏אבל אתה אף פעם לא איבדת את האמונה בי.
‏ארהאן,
‏אם תמצא את המקדשים האלה,
‏שמך ייכתב בדפי ההיסטוריה,
‏ואז אהיה כל כך גאה בך,
‏שבכלל לא יהיה צורך להזכיר את הדברים האלה.
‏ואז...
‏גם אביך יראה אותך, מלמעלה,
‏ותהיה בטוח שגם הוא יתגאה בך.
‏מר נאזים?
‏בבקשה, אנחנו צריכים לדבר.
‏אני עטייה, הנכדה של זוהרה.
‏תעלי.
‏קרה משהו מוזר לפני כמה ימים.
‏איזו בחורה הגיעה לגבעה.
‏היא דיברה על מקדשים, על מערות. ‏היא אמרה הרבה דברים.
‏היא אפילו מצאה שם אבן.
‏בכל מקרה, אני חושב שכדאי שנגביר את האבטחה.
‏יש לנו קשיים עם הכפריים.
‏אם הם יחשבו שאנחנו מחפשים שם מקדשים,
‏זה יהיה הרבה יותר קשה.
‏לבחורה הזו קוראים עטייה?
‏איך ידעת?
‏תיזהר מהבחורה הזאת. היא יכולה לבלבל אותך.
‏תודיע לי אם תראה אותה שוב.
‏אתה רעב?
‏בטח התגעגעת לאוכל של מלק.
‏זאת...
‏באמת את?
‏את עטייה?
‏כן.
‏אם כבר מצאת אותי,
‏את מוכנה לשמוע ‏את מה שיש לי להגיד לך, עטייה?
‏עברית: גלעד קשר