‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫זה פקסטון הול-יושידה.‬
‫הוא נער בן 16 משרמן אוקס, קליפורניה,‬
‫ואני הדוגמנית, המעצבת והאקטיביסטית,‬
‫שהייתה בעברה נערה בת 16 מקליפורניה,‬ ‫ג'יג'י חדיד.‬
‫אתם בטח שואלים את עצמכם,‬
‫"למה שג'יג'רס תפנה זמן בלו"ז המאוד עמוס‬ ‫שלה כדי לקריין סיפור על נער בן 16?"‬
‫תאמינו או לא, אבל אני מזדהה עם הילד הזה.‬
‫אנשים כל הזמן ממעיטים בערכנו‬ ‫כי שנינו רק סמלי מין בשבילם.‬
‫- מאדי: אלוהים, פקסטון, אתה בסדר? -‬
‫- אוליביה: אני ממש דואגת לך -‬
‫- סופיה: כשהאוטו פגע בך אני… תחזור אליי -‬
‫- לילי: איזה באסה שפגע בך אוטו.‬ ‫אם אתה צריך אותי, אני פה -‬
‫כשמדענים מכריזים שהפנים שלך סימטריות‬ ‫בצורה מושלמת,‬
‫כולם חושבים שזה כל מה שיש לך להציע.‬
‫אבל יש לנו גם מוח, ורגשות, ו…‬
‫נו, פקסטון, תלבש חולצה!‬ ‫אני מנסה להעביר פה מסר.‬
‫בכל אופן, יש לנו גם עולם פנימי עשיר.‬
‫לפחות לי יש.‬
‫עוד נראה מה עם פקסטון.‬
‫- ...חובה עליך לפתוח ספר לימוד -‬
‫אחי! היד שלי! מה לעזאזל?‬
‫רק רציתי לוודא שאתה לא מעמיד פנים.‬
‫וואו, אתה באמת פצוע, אחי.‬
‫כן, הוא "באמת פצוע, אחי",‬ ‫אבל לא רק היד שלו כאבה,‬
‫והכול באשמתה.‬
‫מאז שדייווי נכנסה לחיים של פקסטון,‬
‫הם הפכו לכאוטיים ומבלבלים.‬
‫פקסטון, אני ממש מצטערת.‬
‫כל כך מוזר לראות אותך במצב כזה נוראי.‬
‫אני עדיין יותר יפה ממך.‬
‫היי, יש לי פנים מלאות חיים‬ ‫שאנשים מזדהים איתן ונמשכים אליהן.‬
‫פקסטון הוא לא ממש בחור קנאי,‬
‫אבל העובדה שדייווי, הבחורה הכי מוזרה‬ ‫שמצאה חן בעיניו בחיים, בגדה בו עם בן גרוס,‬
‫ממש שיגעה אותו.‬
‫כלומר, בן גרוס? באמת?‬
‫מה יש לבן גרוס שלפקסטון אין?‬
‫חוץ מקולנוע ביתי, ו…‬
‫וואו, זה שעון של פטק פיליפ?!‬
‫שיט, אפילו לי אין כזה.‬
‫יש לי בשורה לא נעימה.‬
‫- ובכל זאת, היא לא ויתרה -‬
‫לפי מקבלי ההחלטות,‬
‫אני כבר לא רשאי לבחון אתכם‬ ‫על הרגשות שלכם בקשר להיסטוריה.‬
‫מסתבר שהם חושבים שיותר חשוב‬
‫שתדעו על דברים כמו תאריכים, ועובדות,‬
‫ושמות של גברים לבנים שמתו.‬
‫אז זה יהיה מבחן רב-ברירה או…‬
‫מבחן רב-ברירה?‬ ‫כן, זה היה מתאים לך בול, אה?‬
‫אנחנו יכולים לבחור שתי תשובות לשאלה,‬ ‫או שצריך להתחייב רק לאחת?‬
‫זה מעניין, בן. אני בהחלט פתוח‬ ‫לכך שיהיו כמה תשובות נכונות.‬
‫לא. צריכה להיות רק תשובה אחת נכונה.‬
‫ודייווי הייתה צריכה לדעת מה היא.‬
‫- צאו להילחם על זכותכם‬ ‫לוותר על הפריווילגיות שלכם כלבנים -‬
‫אני לא מאמין שחנונים עבדו עליך.‬
‫אתה פחות חתיך משהיית פעם?‬ ‫אני הכי חתיך בקבוצה עכשיו?‬
‫כן, נערת זאב הערבות בגדה בך‬ ‫עם הבחור הזה שנראה כמו שלדון הצעיר,‬
‫ועכשיו יש לך ריח של גבס רטוב.‬ ‫איבדת את זה, גבר.‬
‫תשתוק, טמבל. לא איבדתי כלום.‬
‫מישהו רוצה לחתום לי על הגבס?‬
‫לפקסטון היו די והותר מעריצות.‬
‫השמועה אומרת שהוא יצא עם קאיה גרבר‬ ‫בקייטנה, כשהוא היה רק בן עשר.‬
‫רואה? הטעות היחידה שלי הייתה לתת לדייווי‬ ‫המשוגעת לגרור אותי לתוך הדרמה הפסיכית שלה.‬
‫"דייווי המשוגעת?" וואו, זה מעולה.‬ ‫היא באמת משוגעת.‬
‫זוכרת שהיא נפלה לבריכה של הבחור הזה?‬
‫הבחור הזה? את מתכוונת לבן, חבר שלך לשעבר?‬
‫אה, נכון. שכחתי ממנו.‬
‫"דייווי המשוגעת." זה קורע.‬
‫זוכרת כשהיא עשתה את המסיבה המוזרה הזאת?‬ ‫-והבחור ההוא נפל מהגג?‬
‫זה הייתי אני.‬
‫- יו-אס-סי, פה הכול מתחיל -‬
‫כשחיין מצטיין, הקולג' לא הדאיג את פקסטון.‬
‫כבר מחזרות אחריו כמה אוניברסיטאות מגניבות,‬ ‫כמו סטנפורד ויו-סי-אל-איי.‬
‫אז כשהיועצת ללימודים אקדמיים ביקשה פתאום‬ ‫שייגש אליה, זה נראה לו מוזר.‬
‫- ג'ניפר וורנר -‬
‫אחר צוהריים טובים, פקסטון. תודה שבאת.‬
‫אין בעיה. בכלל לא ידעתי שהחדר הזה נמצא פה.‬
‫אני אגש ישר לעניין.‬ ‫דיברתי עם המאמן שלך הבוקר,‬
‫ומאחר שהפציעה שלך כל כך חמורה, יכול להיות‬ ‫שלא תוכל לשחות בנבחרת של סטנפורד.‬
‫טוב, זה סבבה מבחינתי ללכת לסטנפורד‬ ‫גם אם אני לא אוכל לשחות שם.‬
‫אוי, מותק…‬
‫נראה לי שאנחנו צריכים לבחון עוד אפשרויות.‬
‫תראה, יש לך ציונים של אנשים‬ ‫שהולכים לקולג' כספורטאים,‬
‫וכשמורידים את החלק של הספורט,‬ ‫האפשרויות שלך מצטמצמות.‬
‫רגע, אז לאן אני יכול להתקבל?‬
‫אין לי בעיה עם אף מקום‬ ‫כל עוד הוא קרוב לים,‬
‫יש בו נבחרת כדורסל טובה‬ ‫והשיעורים לא קשים מדי.‬
‫אבל שעדיין לומדים בו גם אנשים חכמים.‬
‫טוב, בוא נראה.‬
‫קודם כל, ההורים שלך מאוד עשירים?‬
‫לא.‬ ‫-טוב.‬
‫אם ככה,‬ ‫מכללה קהילתית זה כנראה הימור יותר בטוח.‬
‫תראה, אפשר לכוון יותר גבוה,‬
‫אבל אתה תצטרך להעלות‬ ‫את הממוצע שלך באופן משמעותי.‬
‫תהיה מוכן לקבל שיעורים פרטיים?‬
‫אני מניח שכן.‬ ‫-מעולה!‬
‫הרשיתי לעצמי לשריין לך‬ ‫את החונכת הכי טובה בבית הספר.‬
‫הבחורה הזאת תותחית בלימודים.‬
‫סליחה, היא לא סיפרה לי שזה אתה.‬
‫אה, אתם מכירים?‬
‫אוי, לא. תנו לי לנחש.‬
‫הפסדת בהתערבות עם החברים המגניבים שלך?‬
‫מה? לא.‬
‫אבל עדיף לא ללכת לקולג' מאשר לעבוד איתה.‬
‫היי! למה חזרת הביתה כל כך מוקדם?‬
‫אה, נכון. הפסקת לשחות, נמו.‬
‫כן, הפסקתי לשחות.‬
‫רגע, אתה תמיד בא לשבת אצלי כשאני לא בבית?‬
‫כן. גיליתי שזה מקום שקט שאפשר להרהר בו.‬
‫או לראות פורנו.‬
‫זה היה מידע מיותר.‬
‫מה קרה? אתה נראה מבואס.‬
‫גברת וורנר אמרה שבלי שחייה,‬ ‫אין הרבה סיכוי שאני אלך לקולג'.‬
‫מי צריך ללכת לקולג'?‬
‫אחרי התיכון, אני עובר ישר ליוטיוב. קבל.‬
‫אני מתכנן להגיב לסרטוני תגובה.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫מגניב.‬ ‫-נכון?‬
‫פקסטון, אתה בסדר?‬
‫כן. אני בסדר גמור, גבר.‬
‫אני פשוט קצת לא יודע מה לעשות עם עצמי.‬
‫אני אגיד לך מה לעשות. להסתובב איתי.‬
‫עכשיו שאתה פנוי,‬ ‫אנחנו יכולים לעשות כיף כל יום.‬
‫רוצה לפוצץ דברים?‬
‫וואו.‬
‫יש!‬
‫תסתכלי על המסך ותדעי, שירה.‬
‫יש! אמרתי לך.‬
‫אני לוחצת על איי ועל הג'ויסטיק השמאלי.‬
‫את לא אמורה ללחוץ על איי, ואת לא עושה‬ ‫את זה. את לא מזיזה את הג'ויסטיק השמאלי.‬
‫וואו, אחי, זו הייתה תגובה די מוזרה.‬
‫- לא תאמינו איך הגבתי לתגובות האלה -‬
‫היי, זו הייתה תגובה טובה.‬
‫זה היה אדיר!‬
‫אחי, זו תגובה מפתיעה.‬
‫הוא הלך.‬
‫מגניב. תיאורים ציוריים, אחי.‬
‫התגובה שלך לתגובה שלי‬ ‫לתגובה שלהם עשתה לי הרגע את היום, אחי.‬
‫זה היה שבוע מעולה.‬
‫אתה יודע מה נעשה בשבוע הבא?‬
‫בדיוק אותו דבר.‬
‫לשארית חיינו, מותק.‬
‫לשארית חיינו.‬
‫אני צריך אותך…‬
‫כדי שתעזרי לי להתקבל לקולג'.‬
‫טוב, זה לא חייב להיות מוזר.‬
‫אנחנו יכולים ללמוד ביחד.‬
‫אפשר להציע לך משקה מוגז, או מים, או תה חם?‬
‫מגניב.‬
‫האמת שגם אני עובדת קצת יותר טוב‬ ‫כשאני מיובשת.‬
‫וואו. בחיים לא פתחת את הספר הזה.‬
‫אז עם מה נתחיל? מתמטיקה?‬
‫כלומר עם מה את תתחילי?‬
‫תראי, כשאמרתי שאני צריך את עזרתך,‬ ‫התכוונתי שאני צריך שתעשי הכול במקומי.‬
‫אז כשתסיימי את החיבור שלי בספרות,‬ ‫תוכלי להתחיל…‬
‫מה? אני לא יכולה לעשות את זה. זו רמאות.‬
‫מגניב. אז את בטח ממש טובה בזה, לא?‬
‫פקסטון, תן לי להסביר.‬ ‫-להסביר מה?‬
‫שחשבת שתצליחי לצאת עם שנינו בלי שנגלה?‬
‫את בטח חושבת שאני אידיוט.‬
‫אתה לא אידיוט.‬
‫מצאת חן בעיניי, את יודעת? חשבתי שאנחנו…‬
‫מה?‬
‫לא משנה.‬
‫פקסטון, אני ממש מצטערת.‬
‫תראי, באמת שאת ובן גרוס לא מזיזים לי, טוב?‬
‫אבל בגללך,‬ ‫כבר אין לי סיכוי לקבל מלגת שחייה.‬
‫אז עכשיו, אני אלך לקולג'‬ ‫בזכות מלגת את-עושה-לי-את-השיעורים.‬
‫סגור?‬
‫יופי.‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל עשיתי‬ ‫את השיעורים שלך במתמטיקה ובספרות,‬
‫והכנתי במקומך את הקערה הזאת לשיעור אומנות.‬
‫לדעתי, זה חפץ מעניין בסגנון כפרי‬ ‫שיתאים לכל שולחן אלגנטי…‬
‫מגניב. פשוט שימי את זה שם.‬
‫מה שדייווי עשתה לפקסטון היה אכזרי,‬ ‫אבל זה פשוט משפיל.‬
‫היי! את מסתירה את המסך!‬
‫לעזאזל, דייווי המשוגעת,‬ ‫בגללך פוצצתי את עצמי.‬
‫ופקסטון פחות נהנה להעניש אותה‬ ‫ממה שהוא חשב.‬
‫אני לא מאמינה שאמרת את זה מולה.‬
‫היא הסתירה את המסך.‬
‫היא פשוט הסתירה את המסך.‬
‫- טריגונומטריה, 95 -‬
‫גם כשהוא קיבל 95 לראשונה בחייו,‬ ‫זה נראה כמו הישג ריק מתוכן.‬
‫זה כמו לראות תמונה של עצמך בבגד ים‬ ‫שעברה יותר מדי פוטושופ.‬
‫אומנם הטוסיק שלך נראה מהמם,‬ ‫אבל את יודעת שלא הרווחת את זה.‬
‫טוב, אז אני צריך שתפתרי את השאלות‬ ‫ביחידה שש בספר הביולוגיה שלי,‬
‫והינה בוחן בית בספרדית על איברי הגוף.‬
‫כבר כתבתי…‬
‫ביצים.‬
‫בואנו. מוצ'יסימס גרסיאס. אדיוס.‬
‫מה?‬
‫אני אחזיר לך אותם מחר.‬
‫היי, רבקה. כרגיל, את לבושה מגניב.‬
‫תודה, דייווי.‬ ‫-ביי.‬
‫אתה מכריח את דייווי לעשות‬ ‫את השיעורים שלך?‬
‫דברי יותר חלש בבקשה.‬
‫תראי, אני יכול להסביר.‬
‫טוב? בגללה אין לי…‬
‫כבוד עצמי?‬
‫לא. אאוץ'. אלוהים, רבקה.‬
‫בגללה אין לי סיכוי לקבל מלגה יותר, טוב?‬ ‫זה הגיוני שהיא תעזור לי. היא חייבת לי.‬
‫אף אחד לא חייב לך כלום. אני הייתי צריכה‬ ‫ממש להתאמץ כדי להתקבל ללימודי עיצוב אופנה.‬
‫אני יודע, טוב? ואני גאה בך.‬ ‫-אתה לא רוצה להיות גאה בעצמך?‬
‫אני רק רוצה ללכת לקולג'. נקודה.‬
‫ובלי דייווי, אני לא יודע אם אני אצליח.‬
‫אז אולי לא מגיע לך ללכת.‬
‫וואו, רבקה. תראי לו מה זה.‬
‫לא שאני בעדה. אני הקריינית שלו אחרי הכול.‬
‫ההורים של פקסטון, קווין וג'ון הול-יושידה,‬
‫מנהלים חנות מוצרי ספורט מקומית, וכמו‬ ‫שאתם יכולים לראות, הם קצת נוצרים כאלה,‬
‫אבל ברגוע, כמו אנשים שמדביקים את הסטיקר‬ ‫הנחמד הזה של דג ישו על הפולקסווגן שלהם.‬
‫אמן. אז, פקסטון, אוג'יצ'ן התקשר.‬
‫הוא אמר, "אימייל מקולקל",‬
‫אז תוכל לקפוץ לעזור לו מחר אחרי ביה"ס?‬ ‫הוא שמח כשאתה בא.‬
‫בטח. זה לא שיש לי תוכניות אחרות.‬
‫אז איך הולך בבית הספר?‬
‫כן, היועצת ללימודים אקדמיים התקשרה,‬ ‫והיא אמרה שעכשיו שהשחייה פחות רלוונטית…‬
‫אני חייב לקבל ציונים יותר טובים.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודע. אני דואג לזה.‬
‫מישהו דואג לזה.‬
‫אבל, מותק, האמת היא שאמרתי לגברת וורנר‬ ‫שאני לא מוכנה להפעיל עליך כזה לחץ.‬
‫המשפחה שלנו שמה דגש על טוב לב,‬ ‫לא על הישגיות.‬
‫כן.‬
‫אז לדעתכם אני לא אצליח להתקבל לקולג'?‬
‫לא, מותק, זו לא הכוונה שלנו.‬
‫פשוט אף פעם לא הצטיינת בלימודים.‬
‫כן, ואנחנו רוצים שתדע שאם לא תלך לקולג',‬
‫זה בסדר גמור.‬
‫פשוט תישאר פה. תעבוד איתי בחנות.‬
‫כן, ואנחנו תמיד מוכרים המון חזיות ספורט‬ ‫במשמרות שלך.‬
‫וואו, לנוצרים ההיפים האלה יש ציפיות‬ ‫ממש נמוכות מהילד שלהם.‬
‫כאילו, יותר נמוכות‬ ‫מהקוקו של אבא של פקסטון.‬
‫עלה בדעתכם פעם שאולי אני רוצה ללכת לקולג'?‬
‫אתה רוצה?‬ ‫-ברור.‬
‫אני רוצה השכלה, קריירה.‬
‫טוב, זה ממש מגניב, מותק,‬
‫אבל אם אתה רוצה ללכת‬ ‫לקולג' אתה תצטרך ממש לעשות מאמץ.‬
‫אני יכול לעשות מאמץ.‬ ‫למה נראה לכם שאני לא יכול לעשות מאמץ?‬
‫אני רוצה לענות על זה.‬
‫לא. בבקשה אל.‬
‫העובדה שהמורים ושאר התלמידים ממעיטים‬ ‫בערכו גרועה כשלעצמה,‬
‫אבל כשהוא שמע שההורים שלו פוטרים אותו‬ ‫מלנסות בכלל ללכת לקולג',‬
‫פקסטון נפגע עד עמקי נשמתו.‬
‫איזו סיסמה אתה רוצה?‬
‫כלב.‬ ‫-זה קצר מדי.‬
‫טוב, כלבים.‬
‫צריך לפחות שמונה אותיות.‬
‫אוי, זה יותר מדי אותיות. אני זקן.‬
‫כן?‬
‫טד, רוצה לימונדה טרייה?‬
‫היי, שריל, זה הנכד שלי, פקסטון.‬
‫איזה חתיך. בדיוק כמו סבא שלו.‬
‫אני אחזור כשתהיה לבד.‬
‫איזה שובר לבבות.‬
‫תראו מי מדבר.‬ ‫ראיתי את כל הלבבות על הגבס שלך.‬
‫כן, אתה יודע. ירשתי את זה ממך.‬
‫ממש…‬
‫היי, אוג'יצ'ן?‬ ‫-כן?‬
‫אפשר לשאול אותך משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫אתה חושב שאני טיפש מדי כדי ללכת לקולג'?‬
‫מה? מי אמר לך את זה?‬
‫כולם בערך. כולל ההורים שלי.‬
‫מה הם יודעים בכלל?‬
‫תראה, אל תבין אותי לא נכון, אני אוהב אותם,‬ ‫אבל הם מבלים יותר מדי זמן בשמש.‬
‫נשרף להם המוח.‬
‫אתה מספיק חכם כדי ללכת לקולג'.‬
‫דיברת יפנית שוטפת כבר בגיל חמש.‬
‫לדעתי אתה גאון.‬
‫תודה, סבא.‬
‫פקסטון, אנשים יחשבו עליך כל מיני דברים.‬
‫שאתה לא חכם, שאתה לא שייך,‬
‫שאתה הגבר הכי חתיך בכל בית האבות.‬
‫כן?‬
‫טד, הכנתי לך עוף.‬
‫אני עסוק, גלדיס.‬
‫אבל, פקסטון, מה שחשוב זה רק מה‬ ‫שאתה חושב על עצמך.‬
‫אז תוודא שתהיה גאה בעצמך. טוב?‬
‫עכשיו, אני רוצה לתת לך את זה.‬
‫קח.‬
‫אתה תמיד מנסה לתת לי את זה.‬ ‫זה ארגז של ספרים שאתה לא רוצה.‬
‫לא. אלה ספרים שעוברים בירושה במשפחה.‬ ‫חלקם ממש עתיקים.‬
‫- ספרים לתרומה -‬
‫באמת? כי זה עיבוד של "אווטאר" לרומן.‬
‫ואחרי שאני אמות אתה תעריך אותו,‬
‫ותעביר את חוכמת הנאבי לנכדים שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-אז בא לך עוף?‬
‫אה, היי. נראה לי שאתה צריך לעשות‬ ‫את השיעורים שלך לשיעור נגרות בעצמך.‬
‫זה ממש כבד כי זה מלא באוכל לציפורים,‬
‫אבל שכחתי להוסיף חור בשביל הציפורים.‬
‫כן, האמת היא שאני לא רוצה‬ ‫שתעשי את השיעורים שלי יותר.‬
‫בגלל שהשובך יצא כל כך גרוע? אני מבינה.‬
‫לא, זה לא בגלל השובך.‬
‫רגע, יש גג גם בחלק התחתון?‬
‫נלחצתי.‬
‫תראי, חשבתי על זה,‬
‫ואני לא רוצה לרמות כדי להתקבל לקולג'.‬
‫אז את מוכנה ללמד אותי באמת?‬
‫בטח.‬ ‫-מגניב.‬
‫יש לנו את המבחן ב"לנוכח ההיסטוריה" בשישי.‬
‫אולי נתחיל עם זה?‬
‫כן, בטח. אני אשמח…‬
‫וואו.‬
‫טוב, מי טבע את המושג "המלחמה הקרה"‬ ‫בעיתונות הבריטית באוקטובר 1945?‬
‫אני לא יודע. רוסיה?‬
‫לא. ג'ורג' אורוול.‬
‫חשבת שכל מדינת רוסיה התיישבה‬ ‫ליד מכונת כתיבה וכתבה מאמר דעה?‬
‫אני לא יודע. זה קשה.‬
‫אולי לפחות תנסי להפוך את זה ליותר מעניין?‬ ‫נגיד, לחבר ראפ מכל העובדות כמו ב"המילטון"?‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬ ‫אני לא יודעת… לחבר ראפ.‬
‫היי.‬ ‫-כן.‬
‫אוי, לא. בבקשה שיפסיקו.‬
‫"הסובייטים שיגרו את ספוטניק לחלל‬
‫אבל הוא יכול למצוץ לי בכלל…"‬
‫אני לא יכולה. התחרטתי.‬
‫הרגע אמרת ללוויין למצוץ לך?‬
‫הרגע זכרת מה זה ספוטניק?‬
‫כן!‬
‫מישהו לומד.‬
‫למה יש בן בחדר שלך כשהדלת סגורה?‬
‫אימא, זה רק שיעור פרטי. תירגעי.‬
‫הוא רוצה שיעורים פרטיים?‬
‫טוב, אבל אתם לא חייבים להיות כל כך קרובים‬ ‫כדי ללמוד. זוזי!‬
‫בסדר.‬ ‫-אתם לומדים, אתם לא בשיעור טנגו.‬
‫יש פה בן?‬
‫היי, אתה חתיך.‬
‫מה המוצא שלך?‬
‫תן לי שלושה ניחושים.‬ ‫-לא, אנחנו לא עושים את זה. בואי.‬
‫דייווי, הדלת נשארת פתוחה.‬
‫זה. בגלל זה אני טובה בלימודים.‬
‫אני גרה עם צבא של נשים הודיות נודניקיות.‬
‫אימא שלי מאיימת לפגוע בי פיזית אם אני‬ ‫מקבלת פחות מ-95. זה ממש מעלה את המוטיבציה.‬
‫וואו, יש לי רעיון.‬ ‫אני אהיה האימא ההודית השתלטנית שלך.‬
‫זה יכול לעבוד,‬
‫אבל זה לא קצת דפוק שתתנהגי כמו אימא שלי?‬
‫למה?‬
‫לא יודע, אולי כי היינו מתחרמנים פעם.‬
‫פקסטון! מספיק עם זה.‬
‫אתה יודע מה אתה עושה עם המבט המפתה הזה.‬
‫איזה כיף.‬
‫איך קוראים לברית הצבאית שהוקמה בין בריה"מ‬ ‫לכמה מדינות מזרח אירופאיות?‬
‫ברית ורשה שמה, וזו כל החוכמה.‬ ‫רואה? גם אני יודע לחבר ראפ.‬
‫אחלה ראפ.‬ ‫טוב, מי היה הגבר האמריקאי הראשון בחלל?‬
‫רגע, הייתה לנו שיטה לזכור את זה.‬
‫חלל, אסטרונאוט, עבודה,‬ ‫עבד כמו חמור, חמור, פרד. אלן שפרד!‬
‫כמה זמן נמשך משבר הטילים בקובה?‬
‫שנים עשר ימים.‬
‫אאוץ'! מה לעזאזל?‬
‫הרגע ביישת את כל המשפחה שלך.‬ ‫למה אתה לא יכול להיות כמו בן הדוד שלך?‬
‫בן הדוד שלי עובד בתחנת חלוקה של גראס.‬
‫אז אני עומדת לחלוק איתך קצת ידע.‬ ‫הוא נמשך 13 ימים.‬
‫שיט.‬
‫היי, זה בסדר. זה קטן עליך.‬
‫היי, טמפקס.‬ ‫-אמרתי לך לא לקרוא לי ככה.‬
‫צודק, אבל תראה.‬
‫גנבתי את התשובות למבחן‬ ‫כששפירו הלך לאכול קערת אסאי.‬
‫תראה, כתבתי אותן על הירך שלי.‬
‫רוצה להעתיק אותן?‬
‫לא, גבר, אני מסודר. למדתי.‬
‫מה?! למדת?‬
‫למה אתה לא יכול להיות כמו בן הדוד שלך,‬ ‫שסוחר בגראס?‬
‫יפה, הוא כתב את השם שלו. אנחנו בשוונג.‬
‫אוי, לא. תשובה קצרה? איפה המבחן הרב-ברירה?‬
‫טוב, אנחנו יכולים לעשות את זה, פקסטון.‬ ‫אתה זוכר מה זה נאט"ו.‬
‫זה ארגון האמנה הצפון-אטלנטית.‬
‫ארגון האמנה הצפון-אטלנטית.‬
‫נו, ילד, פשוט תכתוב "ארגון".‬
‫רק מניאקים מחייכים באמצע מבחן.‬
‫פשוט תתחיל לכתוב, פקס. תכתוב משהו.‬
‫לא, אל תילחץ.‬
‫קח נשימה עמו…‬
‫אוי, לא. הוא התחפף.‬
‫היי, אתה בסדר? מה קרה?‬
‫אני לא יודע. זה היה ממש מוזר.‬
‫הלב שלי דפק ממש מהר,‬ ‫והרגשתי שאני לא יכול לנשום.‬
‫רק בגלל מבחן בהיסטוריה? מה הבעיה שלי?‬
‫נראה לי שעברת התקף חרדה קטן.‬
‫פעם הייתי נלחץ לפני תחרויות שחייה, אבל…‬
‫זה היה עובר ברגע שנכנסתי למים,‬ ‫כי ידעתי שאני טוב בזה.‬
‫אתה יכול להיות טוב גם בלימודים.‬ ‫אתה רק צריך להתאמן.‬
‫בפעם הראשונה שניסית שחיית פרפר,‬ ‫היית טוב בזה?‬
‫כן. שברתי את השיא של בית הספר.‬
‫אה. וואו.‬ ‫זה אמור להיות סגנון שחייה ממש קשה.‬
‫לא בשבילי.‬ ‫-טוב, מייקל פלפס. תרגיע.‬
‫אבל בוא נחזור לנושא הלימודים.‬ ‫אני חושבת שזה טוב שהיה לך התקף חרדה.‬
‫למה? זו הייתה הרגשה נוראית.‬
‫כי זה אומר שאכפת לך.‬
‫אכפת לך מהלימודים.‬
‫שיט. נראה לי שזה נכון.‬
‫מוזר.‬
‫לא שזה ממש עזר לי.‬
‫בטוח נכשלתי במבחן הזה.‬ ‫נראה לי שאפילו טעיתי בתאריך של היום.‬
‫אז מזל שיש לך אימא הודית עם מרפקים.‬
‫קום. הולכים. אני רוצה לדבר עם המורה שלך.‬
‫אתה חירש? קום! הולכים!‬
‫בסדר.‬ ‫-הולכים. עכשיו.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫מר שפירו, פקסטון רוצה להיבחן שוב.‬
‫אני מצטער, חבר'ה.‬ ‫זה לא יהיה הוגן לשאר התלמידים.‬
‫מר שפירו, בגלל שאתה נכנעת לממסד,‬
‫פקסטון סבל ממשבר הערכה עצמית.‬
‫אם לא תיתן לו עוד הזדמנות,‬
‫אתה תלמד אותו‬ ‫שלגברים צעירים אסור להיות רגישים,‬
‫וככה תקדם את אג'נדת הגבריות הרעילה.‬
‫כן.‬
‫אלוהים. באמת?‬
‫תודה שהעמדת אותי על טעותי, דייווי.‬
‫פקסטון, תבוא אליי בהפסקת צוהריים.‬
‫אתה יכול להיבחן שוב.‬
‫באמת? תודה, מר ש'. אני אבוא.‬
‫וואו. מה זה היה?‬
‫הכלל הראשון כדי להיות תלמיד מצטיין:‬ ‫תלמד לתמרן את המורים שלך.‬
‫גברת פלומה קונה לי מתנה בחג המולד.‬
‫בן לא יכול היה לסבול לראות‬ ‫את דייווי ופקסטון חוזרים להיות חברים.‬
‫סמברג! עוף מפה! כבר קיבלת פרק.‬
‫אוי, למי אכפת, חדיד?! למה את תמיד‬ ‫כזאת רכושנית? אני הולך.‬
‫מה המצב?‬ ‫-היי.‬
‫הבאתי פופ טארטס לתלמיד האהוב עליי.‬
‫תודה.‬
‫זה שונה כשמרוויחים אותם.‬
‫תראי.‬
‫קיבלת 85.‬
‫קיבלתי 85.‬
‫זה אדיר.‬
‫זו התחלה.‬
‫אגב, תודה שדחפת אותי.‬
‫ברור. כלומר, אני די חייבת לך,‬ ‫כי בגללי פגעה בך מכונית.‬
‫ובגלל הדבר השני.‬
‫כן, הדבר השני.‬
‫אנחנו באמת לא חייבים לדבר על זה.‬ ‫הכול בסדר בינינו.‬
‫באמת? וואו. איזו הקלה.‬
‫כן.‬
‫כלומר, כשחושבים על זה, זה מטורף, לא?‬ ‫את ואני?‬
‫אין סיכוי שזה היה מצליח.‬
‫כלומר, זה פשוט לא הגיוני שנהיה ביחד,‬
‫את מבינה?‬
‫כן, נכון.‬
‫מורה ותלמיד זה קשר הרבה יותר טבעי בשבילנו.‬
‫בדיוק.‬
‫אז…‬
‫בא לך אולי לחתום על הגבס שלי?‬ ‫-כן.‬
‫הוא די מלא.‬
‫אני רואה שזואי מייטג לא ממש טרחה‬ ‫להשאיר מקום לאחרים.‬
‫ככה היא. האמת היא שנראה לי‬ ‫שהיא כתבה על כמה שמות אחרים.‬
‫זה לא מפתיע אותי.‬
‫תראי.‬
‫שמונים וחמש. היה לדייווי יום רע?‬
‫לא, לי היה יום טוב.‬ ‫אשכרה למדתי וקיבלתי את זה בכוחות עצמי.‬
‫פתחת ספר לימוד?‬
‫כן. אפילו קראתי את כל המילים שכתובות בו.‬
‫היא לימדה אותך לקרוא?‬
‫יפה, רבקה! שמישהו יפתח לה חשבון טוויטר.‬
‫אנחנו צריכים את הכנות שלה.‬
‫צדקת. אם אני אלך לקולג',‬ ‫אני רוצה להרוויח את זה.‬
‫אני גאה בך.‬
‫תודה, בקה. גם אני גאה בך.‬
‫היי, אתה יכול למדוד את זה?‬
‫נראה לי שאתה וקנדל ג'נר באותה מידה.‬
‫נראה לי שאני יותר קרוב לקיילי, אבל…‬
‫טוב, היה לי ממש כיף, אבל אני חייבת לחזור‬ ‫לחיים הסופר מספקים שלי כאישה רבת-פעלים.‬
‫אני מקווה שכולנו למדנו לא להסתכל בקנקן‬ ‫אלא במה שיש בו,‬
‫ושהמלחמה הקרה הסתיימה ב-1991.‬
‫ג'ון מקנרו, בחזרה אליך.‬
‫תרגום כתוביות: דנה עומר‬