For de av dere med hukommelsestap,
hadde Devi akkurat kommet inn på, ja, det stemmer, null colleger.
Nå var det gått noe så inn i helvete til helvete.
Hva skrek du for? Pungrotte i ventilene?
Vent.
-Fikk du svar fra colleger? -Ja.
Ok. Ikke hold meg på pinebenken.
Hvordan kunne Devi si til moren at hun ikke kom inn?
At hun hadde bombet hele fremtiden?
At hennes mors eneste barn var en fiasko med stor F?
Kanna, kom igjen. Hvor kom du inn?
Overalt.
Svaret er at hun ikke sa det.
Herregud!
Det er utrolig!
Akshara, Devi Vishwakumar her.
Jeg ble ved en feil plassert på ventelisten.
Eller kanskje det var en spøk. I så fall var den morsom, ikke grusom.
Ring meg tilbake.
Devis hode var som en feilslått serve, det spant fullstendig ut av kontroll.
Devi Deiligwakumar, ditt lille geni!
-Gratulerer! -Hva?
Kom du inn på alle?
Moren din ringte mamma. Det er utrolig.
Herregud, løgnen spredte seg.
Men sannheten var for vond til å si.
Dere, se på oss.
Eleanor er sekunder fra å bli en Hollywood-stjerne.
Devi og jeg skal dele rom på Princeton.
-Du vil vel fortsatt til Princeton? -Ja.
Jeg vil gå på Princeton.
Vi har blitt de folkene vi ønsket å bli da vi gikk førsteåret,
og i kveld får vi feire på det jækla avgangsballet.
Perfekt, hva?
Ja, ballet.
Devi hadde gledet seg til denne kvelden hele videregående,
men hadde på ekte Devi-vis skapt så mye kaos at hun ikke kunne nyte den.
Ja, det er perfekt.
Men jeg må snakke med Ms. Warner. Gleder meg sjukt til i kveld.
Jeg må også stikke. Jeg skal ha Gears med på teknologimessa.
Jeg må feilsøke ham. Han lastet ned en CrossFit-video
og gjetter nå på folks BMI høyt.
Og jeg har også mange spennende ting på gang,
så jeg må sette i gang med alt det.
Vi ses i kveld!
Ms. Warner. Vil du prate med meg?
Jeg vil aldri prate med noen, men jeg må prate med deg, mister.
Du har visst skulket timer,
og du har ikke levert oppgaver de siste ukene.
Hva faen skjer?
Siden jeg kom tidlig inn på Columbia, ville jeg ta Jordan-skoene av gassen.
La meg plante Skecher-skoen min i baken din,
for fortsetter du sånn, stryker du i fagene dine,
og Columbia vil trekke tilbake plassen.
Men Trent sa det var en myte.
Trent Harrison?
Trettendeklassingen som støtt henger sekken på brannalarmen?
Tar du akademiske råd fra ham?
Herregud.
Herregud, jeg har så mye å gjøre.
Hei. Hva gjør du her?
Hilser bare på vennene mine.
Går det bra?
Du virker trist.
På ekte, ikke som når du øver på å gråte på kommando.
Ja, vel, jeg traff moren min her om dagen.
Jøss, traff du moren din? Ga du henne to tette og en badehette?
Nei, jeg er ikke sint lenger.
Jeg synes bare synd på henne.
Hun har ofret hele livet for en karriere som aldri vil skje.
Og jeg er redd det samme skjer med meg.
Kødder du nå? Selvsagt lykkes du.
Du er den mest talentfulle på vår flate jord.
Vet du hvor mange svært talentfulle og arbeidsløse skuespillere det er i L.A.?
Og alle krysser fingrene for at en regissør velger dem.
Da bør du bli regissøren.
Vent, det er ikke en dårlig idé.
Jeg kunne lære meg å regissere
og skape mine egne prosjekter å spille i,
som Greta Gerwig og flere problematiske mannlige regissører.
Jeg mente å kakke en regissør i hodet,
dra dem inn i et skap, ta klærne deres og være dem lenge nok til å gi deg rollen.
Men din ide er også bra.
Vel, El-Bell, jeg må til timen. Jeg vil ikke gå sisteåret for tredje gang.
Men jeg er ikke bekymret for deg.
Jeg står ved det jeg har sagt før.
Du er et stjerneskudd.
Ms. Warner, vet du om et college
som tar inn folk på drop-in, helst et med høy prestisje?
Å nei. Så du søkte ikke på noen trygge skoler?
Hvorfor lot du meg la være? Du burde slått vett i meg.
Tro meg, jeg hadde lyst.
Beklager, Devi. Var det i det minste ventelister?
Bare Princeton.
Jeg er dum. Hvorfor trodde jeg at jeg kunne komme inn?
For du burde ha gjort det. Du er en god elev.
Men de skolene har titusener av søknader fra gode elever.
Hva gjør jeg nå?
Du har fortsatt plass på ventelisten.
Du kan komme inn.
Men hva om jeg ikke kommer inn?
Da søker du igjen neste høst. Det er ikke verdens ende.
Jo, det er det, Ms. Warner.
Det er det virkelig.
TEKNOLOGIMESSE
Vi sjekket de andre, og de er ingenting mot deg og Gears.
Virkelig? Herregud.
Dere, er det dr. Leela Tye? Er hun en av dommerne?
Hvem er hun?
Hun leder robotikk ved Howard og er en råtass.
Herregud, hun kommer hit.
-Hei, jeg er… -Dr. Tye.
Vet det. Jeg er Fabiola Torres. Her er roboten min, Gears Brosnan.
Flott navn. Fortell meg litt om Gears.
Han merker karbonmonoksid, løfter ti ganger kroppsvekten
og gir fabelaktige råd om parforhold.
Forhold er som improvisasjon, ikke for alle.
Søtt.
Du lo ikke. Det skal jeg huske.
Vent, reagerer han på meg?
Ms. Torres, har du, på videregående, skapt ekte kunstig intelligens?
Jeg vil ikke si "kunstig". Gears er virkelig sitt autentiske jeg.
Det er utrolig imponerende.
Mer imponerende enn min selvlagde rumpetaske-ladestasjon?
-Ja. -Ok. Takk for at du tok deg tid.
Vet du hvor du skal gå på college?
Howard har en nyskapende ingeniøravdeling.
Jeg vet det, derfor søkte jeg der.
Du har nok mange skoler å velge blant, men det som trakk meg til Howard
var målet deres om å gjøre feltet mer inkluderende.
Herregud.
Det er det jeg har jobbet med hos teamet mitt.
Da jeg ble leder, var det bare rumpetaske-gutter,
men vi har kommet langt,
og laben lukter så mye bedre nå.
Det gjør den nok.
Med fare for å virke påtrengende,
vil du gå på Howard, er det plass på laben min.
Jeg vil alltid veilede nye talenter, og jeg tror du passer inn.
Virkelig? Jeg?
Ja, du.
Jeg må fortsette runden, men jeg håper jeg ser deg til høsten.
Kanskje, kanskje ikke.
Det er mange som er interesserte i Fab og Gears nå.
Unnskyld ham, jeg må skru ned selvtilliten hans.
Ring brannvesenet,
for noen kjente en kollegial gnist.
Devi forlot Ms. Warners kontor og følte seg kjipere enn Trents hestehale.
Hun hadde herpa sin egen fremtid,
og hun måtte fortelle moren sannheten.
Hva kunne være verre enn det?
Alle sammen, gratuler Devi Vishwakumar.
Jeg har fått vite at hun kom inn på alle Ivy League-skolene.
Pynt dere på mandag, for jeg ringer alle nyhetskanalene.
Ok, ja, det var verre.
D, jeg hørte det nå. Sjukt.
David?
Går det bra?
Hei.
Ja.
Jeg hadde nok også spydd om jeg gjorde rent bord. Utrolig.
Ja, "utrolig" er riktig ord.
Hva gjør du her?
Jeg ble skolelei og sluttet å jobbe,
så Ms. Warner ga meg prøvetid.
Jeg får ikke gå på skoleballet og må studere
så Columbia ikke trekker plassen min.
Hva?
Hvordan kunne du kaste bort en så verdifull mulighet?
Vet du hva folk ville gjort for den plassen?
Jeg beklager, jeg vet det. Jeg fikser det nå. Skal du slå meg?
Nei.
Trenger du hjelp?
Virkelig? Vil du heller sitte her og regne enn å feire med fansen?
Ikke spør. Bare ta imot hjelpen.
Devi gjemte seg resten av skoledagen
og gjorde Bens lekser,
og nå var hun hjemme
og gjorde seg liksom klar til sitt livs mest magiske kveld.
Eller ikke.
-Hallo. -Hei, Devi.
Det er Akshara fra Princeton.
Beklager at jeg ikke ringte før. Jeg har tatt mange samtaler i dag.
Ok. Så hva er greia med ventelisten?
Er det en "tanker og bønner"-situasjon,
eller er det mulig å kjøpe seg inn?
Dessverre er din beste sjanse å skrive et ekstra essay.
Er det alt? Skrive et essay til?
Men hva kan jeg si som ikke er sagt?
Jeg tror du kan si mer.
Ditt første essay var…
Det var veldig godt skrevet og veldig akademisk.
Du brukte ordet "dikotomi" mange ganger.
-Men det viste meg ikke hvem du er. -Men du vet hvem jeg er.
Jeg ringer deg hver uke. Bare du vet at en av tennene mine er falske.
Ja, det er sant, men jeg vil vite hvorfor du er den du er.
Om jeg kan gi deg bare ett råd til essayet,
grav dypere.
Og hvis jeg gjør det, hva er sjansene mine da?
Jeg vil ikke pynte på det.
Vi tar ikke mange av ventelisten,
men sjansen er ikke null. Verdt et forsøk.
Og jeg vet at uansett hva som skjer, hvor enn du går,
har du en lys fremtid.
Ja.
Greit.
Ha det, Akshara.
Jøss. Kanna, du ser fantastisk ut.
Takk.
Mamma, jeg må fortelle deg noe.
Jeg ville snakke med deg også.
Du vet,
jeg tenkte på denne fantastiske prestasjonen din,
og det på din spesielle kveld,
og jeg tenkte på da faren din ba meg flytte hit.
Og du vet, først
ville jeg ikke. Vi strevde virkelig.
Men så ser jeg på deg nå,
så vakker
og så begavet,
og det gjør alt slitet verdt det.
Det er alt, ma.
Devi var langt nede før denne samtalen,
men nå var hun inne ved Jordens kjerne.
Ok, skynd deg.
Vennene dine venter utenfor i en veldig harry limo.
Velkommen, alle sammen. Det er en ære å kjøre dere i kveld.
Jeg heter Stoo, stavet på vanlig måte, S, T, O, O.
Len dere tilbake, slapp av og nyt drinkene de jeg kjørte til Vegas i går etterlot.
Er det vodka? Visst faen.
Tenk at jentene våre skal på avslutningsballet.
Og at de er fornøyde med å ha hverandre som date.
Det viser modenhet fra dem, noe de ville sett
om ikke alle slet med indre demoner.
Hei, Devi.
Siden vi er på tur til en milepæl, apropos milepæler som kommer,
hvor viktig er det for deg at vi bor sammen på Princeton?
Hva?
Ja, kjempeviktig.
Superenig.
Jeg vil også det, så det er bra at det skjer.
Kan jeg også få vodka?
Jøss, jenter, ren vodka?
Vel, la oss feste.
Sjåfør, ta den naturskjønne ruten.
Den er grei. La oss ta denne dama med på fjelltur.
Devi, kom igjen. Kom hit.
Dere, på denne, den helligste kvelden på videregående,
vil jeg bare si hvor stolt jeg er av dere
som vinner teknologimesser og gjør rent bord.
Skål for fremtiden deres.
Den er lys som faen!
Herregud!
Hei, dette er Stoo, limosjåføren foran.
Er noen døde?
Herregud, Devi, er du skadet?
Jeg kom ikke inn på college.
Hva?
Jeg kom ikke inn noen steder.
Alt bra med dere, jenter?
Kanskje best å ikke sove, i tilfelle hjernen blør.
Takk for tipset.
Hva gjør vi med punkteringen? Finnes det en reserve?
For å være ærlig var det reserven. Jeg hadde en stygg ulykke i morges også.
Det er ingen dekning her.
Ja, en av oss
må nok gå ned til Pep Boys og få et nytt dekk.
Greit, jeg gjør det.
Men bare så dere vet det, er dette også finklær.
Bare så dere vet det.
Himmel.
Vil du snakke om det?
Kanskje dere kan hente vodkaen?
Fikser det.
Pax, takk for at du meldte deg frivillig
og viste at de ansattes ballkomite
ikke kun er for lærere som ikke ble bedt på egne ball.
Ja, greit.
Den eneste jobben som ikke er tatt er dessverre dovakt.
Hva? Kom igjen, mann.
Beklager. Bare se til at ingen drikker eller røyker der.
Jeg kan ikke ta det, elevene synes jeg er for kul.
Men se, du blir ikke alene.
For første gang i sitt vakre liv
var Paxton vitne til en entré i sakte film,
og herregud, så bra den var.
Hei.
Du ser fin ut.
Takk. Du også.
Vel, vi er vel offisielt lavstatus igjen.
Snakk for deg selv. Jeg har aldri hatt lav status i mitt…
Akkurat.
Jeg er så lei for det, folkens. Jeg mente ikke at løgnen skulle spre seg.
Jeg ville bare ikke fortelle mamma sannheten.
Det går bra. Vi skjønner.
Jeg må si det til rektor Grubbs før hun melder meg på The Today Show.
Herregud, hvorfor må jeg være psyko hele tiden?
Jeg liker psyko-siden din. Det gjør ting interessant.
Ja, ok.
Beklager at vi ikke blir romkamerater, Fab.
Jeg har prøvd å finne en måte å fortelle deg
at jeg ikke vil til Princeton på.
-Hva? -Jeg vil gå på Howard.
-Det er fantastisk. -Synes du det?
Ja. Jeg er glad på dine vegne.
Så hva skal du gjøre, Devi?
Jeg skal liksom skrive et essay for å komme bort fra ventelisten,
men hun på inntakskontoret sa at jeg neppe hadde en sjanse.
Men dere to gjør det jo dritbra.
Ja, særlig. Jeg gjør det ikke dritbra.
Jeg har ingen roller med replikker.
Men det er greit, for jeg skal ta regitimer.
Trent ga meg ideen.
Vent. Snakker du med Trent?
Det er ikke noe seriøst.
El, det er så åpenbart.
Du elsker Trent. Du bør si det til ham.
Hei, damer, jeg kom meg endelig ned bakken.
Falt bare to ganger.
Men vi må taue limoen og kjøre dere til ballet i denne bilen.
Kan dere kjøre oss hjem?
Jeg vil faktisk dra hjem til noen andre.
På tide. Jeg bestilte den peanøttisen for to…
Eleanorer siden?
Hei.
Beklager at jeg ikke har peanøttis med meg.
Jeg kom faktisk hit…
Er du ok? Du ser ut som du har sett røkelse.
-Mener du et spøkelse? -Nei.
Ok.
Jeg kom hit
fordi det er mye usikkerhet i livet, ikke sant?
I kveld havnet jeg i en ulykke med en limo,
og så fant jeg ut at Devi, toppeleven vår,
ikke kom inn på et eneste college.
Vent, hva?
-Hei. -Beklager, glemte å si at jeg hadde besøk.
Eleanor, dette er Ben.
Hva mener du med at Devi ikke kom inn? Hun gjorde rent bord.
-Hun gjorde det motsatte. -Går det bra med henne?
Hei, Ben, les døra.
Eleanor er kledd som en havfrue og nærmer seg noe bra.
Ja. Beklager.
Ok, han er borte. Fortsett på det du sa.
Jeg prøvde å si at selv om det er mye usikkerhet,
er det én ting jeg vet.
-Jeg vil være sammen med deg. -Ja! Det var det jeg håpet du skulle si.
Og du mener romantisk, ikke sant? Ikke som et lag i The Amazing Race?
Ja, romantisk.
Ok, Reka.
Du trenger ikke en sammenrullet genser på do.
-Du vet ikke hvordan jeg driter. -Reka.
Takk.
Hva fikk vi denne gangen?
-Laffy Taffy snaps. -Jøss.
-Den er ny. -Flotte greier.
Det var på grunn av dette at jeg ble lærer.
Ja.
Vi former fremtiden, én fyllik i gangen.
Men jeg er nysgjerrig. Hvorfor ble du lærer?
Da jeg gikk på videregående,
gjennomgikk foreldrene mine en stygg skilsmisse,
og karakterene mine gikk nedover.
Men én lærer lot meg ikke stryke.
Det høres teit ut,
men jeg vil forandre noens liv sånn.
Det er ikke teit.
Jeg synes det er flott.
Du har visst alt hatt et sånt øyeblikk.
Hørte om deg og Eric på svømminga.
Kom igjen. Jeg gjorde ikke stort. Blåste i en fløyte og ba ham ikke drukne.
Vel, om det betyr noe,
kan du gjøre dette på ordentlig.
Det føltes godt å hjelpe ham.
Jeg kunne jobbet med det.
Og det er andre ting med denne jobben som er ganske flotte.
Ja vel?
Ja.
Har du lyst til å henge en gang?
Kanskje litt lenger unna doene?
Ja visst.
Det høres fint ut.
Hei, vi trenger hjelp.
Brody skulle røyke litt laks, men ble sittende fast i et vindu.
Ok.
Kom igjen.
Ben?
Herregud. Var det slik Paxton kom inn?
Det er jækla farlig. Det er bare et sylskarpt espalier å holde seg i.
Virket lett for ham.
-Flott. -Hva gjør du her?
Jeg hørte om college-situasjonen din.
Patetisk, hva?
Nei, det er ikke patetisk.
Jo, det er det.
Å bli avvist og oppført på venteliste av alle er definisjonen på patetisk.
Står du på venteliste?
-Ja, på Princeton. -Så du har en sjanse.
Nei. De ba meg skrive et nytt essay. Jeg gjør det ikke.
Hva? Har du gått fra vettet?
Nei, jeg kaster ikke bort tiden, og jeg er ferdig.
Jeg søker igjen neste høst.
Hør her, Devi, du er mange ting.
En galning, en løgner, en som svetter mye, en hensynsløs sjåfør…
-Du sårer meg. -Men du er ikke en som gir opp.
Det spiller ingen rolle,
for jeg kommer ikke inn uansett.
Om noen vet hvor gjerne du vil gå på Princeton,
og hvordan du strevde for å klare det, er det meg.
Hvis jeg var deg, ville jeg likt å bli lagt i kunstig koma.
Ja, det hadde jeg likt.
Men hvis du ikke prøver alt du kan, vil du angre.
Du, Ben?
Ja.
Beklager at jeg sa du var slem da Margot var her.
Du er faktisk…
…veldig snill som kom for å trøste meg.
Funket det?
Ikke egentlig.
Men jeg skal skrive det essayet.
Da du kalte meg slem den kvelden, plaget det meg ikke.
Men det som gjentar seg i hjernen min,
er da du sa at jeg var den som sa vi ikke bør være sammen.
Kanskje jeg tok feil, David.
-Hva tenkte du på? -Mamma, det er ikke som det ser ut.
-Ikke noe skjedde. Ser du? Vi er påkledde. -Hva?
Ben. Jeg trodde han var en av dukkene dine.
Men nå som jeg ser deg, kom deg ut.
Ms. Warner ringte meg.
Kom du inn på null colleger og løy til meg i tillegg?
Ok, jeg vet… Jeg klarte ikke…
Klarte ikke hva? Du fikk ansvaret for college.
Av uviss grunn trodde jeg du var fornuftig.
Hvorfor søkte du bare på Ivy League-skoler?
Hvordan kunne du være så dum?
Jeg mente ikke dum. Jeg mente…
Jo, det gjorde du.
Og du har rett, jeg er det.
Beklager at du flyttet helt fra India for ingenting.
-Devi… -Kan jeg få være alene?
Ok.
Så du tar eksamen snart. Det er spennende.
-Er det? -For meg, ja.
Jeg må ikke høre om den rare sosiale politikken i orkesteret mer.
Trodde du likte å høre om de hurpete treblåserne.
Ja, på en måte.
Hva skjer? Hvorfor ser du så trist ut?
Jeg vet ikke.
Kanskje fordi jeg er en stor fiasko.
Hva snakker du om? Du er ikke en fiasko.
Hvordan?
Hva er skalaen din? Taper til søppelbøtte?
Da jeg møtte deg, var du en lukket og sint liten sak.
Du ville ikke kjenne på følelser,
smerter eller traumer.
Du ville bare knuse ting.
Jeg måtte sette bort keramikken min før du kom inn.
-Beklager. -Men se på deg.
Se hvor langt du har kommet.
Du møtte traumet ditt, og du kom ut på den andre siden.
Beklager å bli litt emosjonell,
men det var tider
da jeg var svært bekymret for deg, frøken.
Se på deg i dag.
Jeg er så stolt av deg.
Du overlevde, vennen.
Du er en fighter.
Mener du det?
Denne lille college-greia
er bare en fartsdump i veien
sammenlignet med alt du har overvunnet.
Du kan gjøre alt du bestemmer deg for.
Takk, dr. Ryan.
Og takk for at du har hjulpet meg.
Og beklager det med vasen.
Det går bra.
Den var litt stygg uansett.
Inntakskontoret hos Arizona. Hvem vil du snakke med?
Hei. Jeg heter Paxton Hall-Yoshida.
Jeg startet på begynnelsen av året, men jeg sluttet,
men nå tenkte jeg at jeg ville komme tilbake
og overføres til lærerskolen…
Sir, jeg trenger ikke hele livshistorien din.
-Å, beklager. -Jeg setter deg til laveregrads-kontoret.
Ok.
Gratulerer med å være en Sun Devil igjen.
Takk.
Etter å ha snakket med dr. Ryan,
visste Devi nøyaktig hva som måtte stå i essayet.
For lenge siden ba noen meg skrive et college-essay om faren min.
Men jeg ville ikke,
for det føltes utnyttende og galt.
Men jeg tror ikke man kan kjenne meg
uten å vite om ham.
Jeg bør fortelle at faren min døde
mitt første år på videregående,
og han døde foran meg på en orkesterkonsert.
Jeg var 15 år gammel, og jeg så den jeg var mest glad i
forsvinne foran øynene mine.
Men jeg vil ikke fokusere på hans død.
Det var hvordan han levde som formet meg.
Han var en person med uendelig glede og optimisme om verden.
Princeton var en drøm han og jeg fant på sammen.
Jeg tror jeg har holdt fast i Princeton for å fortsette å holde fast i ham.
Land mellom to elver.
Men om dere ikke tar meg inn, går det bra, for jeg kan ikke miste ham.
Han er alltid med meg.
Men om dere finner en plass til meg,
lover jeg å ikke ta ett sekund for gitt.
For da lever jeg ikke den drømmen bare for meg.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten