‏- סדרה קומית מקורית של NETFLIX -
‏מה לעזאזל עשיתי? ‏-לוקה.
‏כן, מיס טולבינג. ‏-פשוט ספר לי מה קרה.
‏פישלתי. זה מה שקרה. פישלתי.
‏מצאתי בחור שנראה בדיוק כמו דייב ‏שיכול לדפוק חרבונים ענקיים,
‏כדי שאנשים יחשבו ‏שדייב דופק חרבונים ענקיים.
‏למה עשית את זה? ‏-לא יודע.
‏בסופו של דבר, כנראה רציתי שאנשים יחשבו
‏שדייב דופק חרבונים ענקיים ומביכים.
‏אם אני חייב למצוא סיבה, זו הסיבה.
‏ובכנות, יכול להיות שזאת באמת הסיבה.
‏הוא בקושי נראה כמו דייב.
‏מאחור הוא דומה לו.
‏כשהוא מחבק את הקיר ועושה הליכת סרטן, ‏מאחור, הוא דומה לו.
‏בכל הכבוד, זה הצליח 150 פעמים.
‏אלוהים. כמה זמן אתה עושה את זה?
‏מה אתם רוצים שאעשה?
‏לוקה, אתה צריך להתחיל להתייחס לזה ברצינות.
‏אני רציני, גברתי!
‏אני רציני כמו התקף לב! אני לא עשיתי את זה!
‏מה? ‏-את יודעת מה הכי דפוק?
‏אני חושב שאיפשהו רציתי להיתפס.
‏נשבר לי ממשחק החתול והעכבר, ‏כי דייב, אתה לא טום.
‏וג'רי פשוט התרוצץ לו בכל הבית, ‏עשה מה שבא לו,
‏רחרח את תחתוני האישה.
‏אני חושב שג'רי לא עשה את זה.
‏לא היית איתו כל הזמן בסרט המצויר.
‏אתה חושב שחתיכת אוכל קטנה
‏לא נתפסה אף פעם במגירת התחתונים והוא רחרח?
‏אלוהים, לוקה, בחייך.
‏אפשר לקחת רגע לחשוב?
‏מה לעזאזל, אחי, כבר אמרתי לך, "לא."
‏אני מנסה למכור מעמד לאופניים,
‏והבחור הזה גר 320 ק"מ מפה.
‏הוא רוצה לפגוש אותי באמצע הדרך. ‏ואני כזה, "ממש לא."
‏"אין סיכוי, אחי. אתה גר ממש רחוק.
‏בוא אליי."
‏לוקה. ‏-אני חושב שאני צריך קצת זמן בבית.
‏להסתכל פנימה, להיות עם המשפחה ‏ולנסות מסעדות חדשות.
‏דייב, אתה רוצה להגיד איך זה השפיע עליך?
‏אני פשוט קצת מבולבל.
‏טוב, זה ממש פשוט.
‏בכל פעם שהיית קם מהשולחן שלך, ‏הייתי מתקשר לרודני.
‏והוא היה בא ועושה את צרכיו.
‏הוא גר ממש קרוב, באיזה חור.
‏אני בצרות?
‏זה הקול שלך? אף פעם לא דיברתי איתו.
‏הקול שלו ממש גבוה.
‏כל מי שנמצא פה
‏יודע או שמע על הסכנות של נהיגה בשכרות.
‏אבל יש דברים שאנשים עושים בכל יום, ‏שעלולים להיות מסוכנים באותה מידה.
‏אני אראה לכם עכשיו סרטון של אישה
‏ששקעה כל כך בבעיה שהייתה לה בעבודה,
‏שהיא הציבה את עצמה ואת האחרים בסכנה.
‏הסרטונים האלה קצת ישנים. ‏הם נראים קצת מיושנים.
‏ואני לא רוצה לשמוע בדיחות על זה, ‏ואל תניחו לסגנון להסיח את דעתכם.
‏ואני לא רוצה לשמוע שאלות על השולחנות!
‏טוב.
‏- מכוניות הן ממש בטוחות -
‏- (כשדעתכם לא מוסחת!) ‏שיעור 1: עיניים על הכביש -
‏כן, מותק, אני תכף חוזרת מהעבודה. ‏אני רק לוקחת את השולחן האחרון.
‏מה לעזאזל אדי עשה לשולחן שלי?
‏הוא מטונף. אלוהים.
‏הם כאלה מלוכלכים. הם הפרנסה שלי.
‏היי, קיבלתי את השולחן שלי חזרה.
‏ואני לא יודעת מה לעזאזל אדי מאנסטר ‏עשה לשולחן שלי.
‏זה נראה כאילו הוא דרך עליהם,
‏או… אני יודעת שזה לא זה,
‏אבל זה נראה כאילו הוא זרק אותם לתוך ביצה!
‏השולחנות האלה עוזרים לי לממן את הבית.
‏הם מחממים לי את הבית.
‏אם הייתי חקלאית ואדי מאנסטר ‏היה בא ומתחיל לבעוט לי בתירס,
‏היית יכול להבין למה זה היה מכעיס אותי.
‏אתה מבין שהשולחנות הם התירס שלי?
‏וואו. די חמור.
‏שאלות?
‏כן. ‏-במה היא עבדה?
‏שולחנות. ‏-מה זאת אומרת?
‏חבר'ה, מה אמרתי? ‏-העבודה שלה ממש מבלבלת.
‏העבודה לא חשובה.
‏זאת פשוט עבודה גנרית ‏שהכותבים של זה המציאו בשביל זה.
‏אבל מהי העבודה הגנרית? ‏-פשוט שולחנות.
‏ולהתמודד עם אדי מאנסטר.
‏הצעקות על אדי היו מיותרות.
‏האמת שהיא לא צעקה על אדי מאנסטר. ‏ראיתי את זה המון פעמים.
‏מה היא עושה בחיים? ‏-שולחנות!
‏אבל איך זו עבודה?
‏אני לא מסוגל לשמוע יותר על שולחנות.
‏טוב, אני אראה לכם סרטון חדש,
‏ואני רוצה שתגידו לי מה האדם בסרטון ‏עשה בסדר או לא בסדר.
‏זאת אותה אישה.
‏פרדי קרוגר צרח עליי עכשיו.
‏כל מה שאמרתי זה, "מה עשית לשולחן שלי?
‏הוא מטונף. אתה צריך להתבייש.
‏אתה חתיכת חזיר."
‏ואז הוא פשוט התפוצץ. ‏חשבתי שהוא יהרוג אותי.
‏אני כועסת על זה כל כך.
‏לעזאזל! הם כאלה מלוכלכים.
‏וואו, מטורף.
‏מה היא עשתה לא בסדר? ‏-מה העבודה שלה?
‏שולחנות!
‏אתם רוצים שאכבה את האור? ‏וכולם יורידו את הראש.
‏לא תקבלו רישיון ותלכו ברגל לכל מקום.
‏תצטרכו ללכת למכולת, לבית.
‏אני אראה לכם עוד סרטון אחרון. ‏-זאת אותה אישה?
‏אותה שחקנית, אבל אני לא יודע ‏אם היא אמורה להיות אותו אדם.
‏שמרו את השאלות לסוף.
‏מה לעזאזל קרה להם?
‏אני כועסת על זה כל כך.
‏היי! מה קורה, קרי?
‏לא עכשיו, ג'ורג'.
‏שמעתי שיש לך בעיות עם השולחנות שלך.
‏לך לעזאזל, ג'ורג'. חתיכת חזיר!
‏את לא יודעת איך להתייחס ללקוח.
‏את לא יודעת איך להתייחס לשומר הקריפטה.
‏נו כבר! סעו!
‏אם את רוצה להמשיך להשכיר שולחנות ‏לירידי קומיקס וסרטי אימה,
‏כדאי שתלמדי איך להתייחס לכוכב.
‏אלוהים, זאת הסיבה. ‏-סתמי!
‏לא כעסתי ככה בחיים!
‏שאלות?
‏למה יש שם קללות?
‏לא היו, הם רק אמרו, "לעזאזל."
‏אל תצחקו!
‏משהו מסריח. תמי, הייתה לך תאונה?
‏לא, בואו נמשיך לשחק. ‏-את בטוחה?
‏באלוהים שזאת לא אני. בואי נשחק ונשכח מזה.
‏אני מתה על "תמי מחרבנת". אני שוקלת 27 ק"ג.
‏אני שוקלת 28 ק"ג, ‏ו"תמי מחרבנת" היא הבובה האהובה עליי.
‏נכון, בנות, תתחילו להעמיס,
‏כי לבובה היחידה שעושה קקי ומשקרת…
‏- לילדים מעל 27 ק"ג -
‏…כבר אין יותר פלוצים בראש.
‏מה?
‏אין לה יותר פלוצים בראש.
‏היא עדיין משקרת?
‏היא עדיין מחרבנת. היא עדיין משקרת.
‏הם פשוט פיטרו את הבחור ‏שהפליץ בכל ראשי הבובות במפעל.
‏לבובות האלה אין פלוצים בראש?
‏פעם היו להם. העובד הממורמר שהפליץ להן בראש
‏כעס שהחברה מתייחסת
‏לעובדים שלה במשרה מלאה כמו עובדי קבלן.
‏אבל אחרי שהראשים רוססו ברעל מפיג ריח,
‏הפלוצים כבר לא מהווים בעיה.
‏רואה? אין פה פלוצים יותר.
‏אני רואה. אפשר לשחק איתה? ‏-כמה את שוקלת?
‏אני חושבת ש-24 ק"ג.
‏סליחה, מתוקה.
‏לשקול מתחת ל-27 ק"ג ‏ולהחזיק בובת "תמי מחרבנת"
‏זה כמו לעשן חמישה סיגרי מאקנודו ביום.
‏זה הרבה. ‏-לא.
‏כן, זאת דרך טובה להירגע. להדליק אחד.
‏לילדים ששוקלים יותר מ-27 ק"ג… ‏-כמוני.
‏…יש דחיסות גוף שיכולה לעמוד ‏באחוז הנמוך של הרעל האיכותי
‏שהם מרססים לתוך הראשים של "תמי מחרבנת".
‏את צריכה לצאת מפה, ילדה קטנה.
‏בשבילך, זה כמו לעשן חמישה מקאנודו. ‏ביי, מתוקה.
‏אימא! אני שוקלת 27 ק"ג.
‏ידעתי שאת יכולה.
‏- תמי מחרבנת -
‏אל תשימו אבנים בכיסים ‏ותשקרו לגבי המשקל שלכם
‏רק כדי לקבל "תמי מחרבנת".
‏זה יכול להיות מסוכן מאוד.
‏כמעט מסוכן
‏כמו לעשן חמישה מסיגרי המקאנודו ‏היפהפיים האלה שגולגלו ביד.
‏יש לו ריח טוב.
‏ובזה סיימנו עם נספח ארבע.
‏מה שלום כולם?
‏נהדר. אנחנו עושים התקדמות יפה.
‏מדהים. טוב, אני צריך לעשות שיחה רגע.
‏כשאחזור, נתחיל עם נספח חמש.
‏והבוס הלך.
‏תוציאו גלשנים, חבר'ה.
‏זה…
‏פול, מה אתה עושה?
‏אני גולש, מותק.
‏מדהים. לך על זה, אחי.
‏כן, תופס את הגלים הגדולים, מותק. ‏-חבר'ה.
‏כן, בדיוק, גבירותיי. תראו אותן.
‏תרגיש את הרוח, מותק.
‏בחייכם, חבר'ה. ‏-איזה כיף זה.
‏זהירות מהקצף!
‏אהבתי, זה מגניב מאוד.
‏אני כריש. תיזהרו.
‏בואו לתפוס אותי. ‏-טוב, אחי!
‏תראו את המערבולות.
‏יצירתי מאוד. היי, תראו את זה.
‏מדהים. 360. ‏-כן!
‏עוד קצף!
‏הנה בא גל גדול!
‏מה לעזאזל, אחי!
‏הרגל שלי! ‏-מפיות. אני צריך מפיות.
‏אתה שומע אותי, מותק? ‏-מישהו יכול להזיז את הכיסא?
‏אני צריך מגבת נייר לחה.
‏ראסל, יכולת להרוג את פול.
‏מה הבעיה שלך? ‏-פסיכופת.
‏מה קרה פה? ‏-תשאל את ראסל.
‏ראסל? מה קרה?
‏השתובבנו שוב, אדוני.
‏וזה הרחיק לכת. כמו תמיד. מישהו תמיד נפצע.
‏בדיוק כמו כשכמעט התאבדתי ‏כשג'ולי נתנה לי ג'ינס רחב.
‏מה?
‏כמו כשמלאו לי 45, ‏ואמרתי, "בלי מתנות מצחיקות",
‏וג'ולי נתנה לי ג'ינס רחב וכמעט התאבדתי.
‏מה זה ג'ינס "רח"? ‏-ג'ינס רחב.
‏אלה מכנסי ג'ינס לאדם רחב.
‏היקף: 137 ס"מ במותניים, ‏רגליים 25 ס"מ, זה זבל.
‏ג'ולי נתנה לי אותם. ‏-זאת הייתה בדיחה.
‏כמעט התאבדתי, ג'ולי!
‏ראסל, אתה צריך לשכוח מיום ההולדת הזה.
‏כי כבר עבר המון זמן.
‏פשוט קשה לי לקבל
‏ג'ינס רחב מג'ולי כשבעלה מפוצץ בכסף.
‏את לא מתביישת בזה, שבעלך מפוצץ בכסף, נכון?
‏כולנו ראינו אותו, הוא קצת מבוגר יותר, ‏לא נראה משהו, נכון?
‏אני לא אומר ‏שום דבר שאת לא פתוחה לגביו, נכון?
‏לא הייתי צריך לעלות על השולחן. ‏-כן, אתה צודק.
‏בעלי נראה ממש טוב.
‏ג'ולי.
‏היי. ‏-היי.
‏אנחנו רוצות לנקב את האוזניים, ‏אבל היא קצת מפחדת.
‏אין ממה לפחד.
‏יש לנו סרטון קטן שאת יכולה לצפות בו ‏והוא ירגיע אותך.
‏נהדר. ‏-בואו איתי.
‏- תודה שבחרתם קלייר -
‏תודה על שבחרתם בקלייר ‏כבחירה הפופולרית ביותר לניקוב אוזניים.
‏לנקב את האוזניים בפעם הראשונה
‏יכול להיות חוויה מלהיבה, ‏אבל גם לפעמים מפחידה.
‏להרבה בנות בכיתה שלי יש חורים באוזניים, ‏אבל אני הייתי קצת לחוצה.
‏תמיד רציתי עגילים, אבל אני לא אוהבת מחטים.
‏תמיד רציתי עגיל, אבל הייתי כל כך לחוץ.
‏בלילה שלפני, עשיתי בלגן בשירותים.
‏הייתי צריך לקפוץ לאמבטיה.
‏אבל הם היו כאלה נחמדים בקלייר.
‏הם הבינו שאני לחוצה והם הרגיעו אותי.
‏נסענו לפלורידה, וממש רציתי עגיל לפלורידה.
‏אבל הייתי לחוץ כל כך שזה עשה לי שלשול.
‏בקלייר, הנוחות שלכם היא העדיפות הראשונה.
‏נתנו לאימא שלי לשבת איתי עד הסוף.
‏קיבלתי את ג'סיקה, ‏היא למדה במכללה והייתה מגניבה ממש.
‏קיבלתי את קלואי, היא הייתה ממש מגניבה.
‏היא עמדה מחוץ לשירותים
‏והבטיחה לי שאף אחד לא שומע ‏את הנפילות למים.
‏אני כבר יודע את כל זה. אני לא לחוץ.
‏אני חושב שפחדתי קצת שאתפגר.
‏כמו אבא שלי.
‏החרא הזה לתינוקות, לילדים קטנים. ‏אני כבר יודע את זה. לעזאזל.
‏היו להם עגילי כוכבים וחדי-קרן. ‏היה לי קשה מאוד לבחור.
‏לפני כמה שנים, הזמנתי לאשתי מכשיר אוננות.
‏הלו? אני באמת חייב לשבת פה ‏ולצפות בזה עד הסוף?
‏אני כבר יודע את זה. אני לא לחוץ בכלל.
‏אם לא תצפה בסרטון לא ינקבו את אוזניך.
‏טוב, אז לכי, צאי מפה כבר. תני לי לצפות בו.
‏פשוט הגענו לשלב ‏שהפכנו יותר לידידים מאשר נאהבים.
‏לכל החברות שלי יש חורים באוזניים. ‏ועכשיו, גם לי יש.
‏זאת פשוט עוד דרך לבטא את עצמי.
‏לפעמים אני מוסיף את אבא שלי לסרטונים ‏כדי שהוא יחיה שוב.
‏הראיתי אותו לאימא שלי.
‏היא שאלה, "איפה הוא?"
‏איזה משעמם זה.
‏אמרתי, "אימא, זה לא אמיתי. זה רק סרטון."
‏זה קשה.
‏לראות את האנשים שטיפלו בך כשהיית תינוק
‏הופכים לתינוקות בעצמם.
‏הם הראו לי איך לנקות את האוזניים ‏כדי שלא יהיה לי זיהום.
‏הם נתנו לי קרח שיטפל בנפיחות.
‏החיים הם דבר מוזר ומזורגג.
‏אם זה נכון שכשמתים,
‏כל החיים עוברים לנגד עינינו ‏ואנחנו משחזרים את כל הרגעים לנצח,
‏אז אני רוצה לראות שם רגעים ‏שבהם אני מת מצחוק.
‏אני מזייף צחוק בכל יום למשך עשר דקות
‏כדי שכשאמות ואשחזר ‏את הרגעים הקטנים של החיים,
‏אני אראה רק רגעים מאושרים.
‏נכון שזה הדבר הכי עצוב ששמעתם בחיים?
‏אני יושב בחדר ריק, צוחק בטירוף, ‏כדי לעבוד עליי כשאמות.
‏היו לי חיים נהדרים.
‏- תודה שבחרתם קלייר -
‏- מס' 1 בעולם בניקוב אוזניים! -
‏תרגום כתוביות: רוני פרי