PŮVODNÍ KOMEDIÁLNÍ SERIÁL NETFLIX
To jsem neříkal. Tohle děláš pořád.
Haló?
Co to děláš?
Kretén. No tak.
No tak. Jeď! Co je?
Předjedu ho.
Co to sakra je?
No tak, jeď!
Co máš za problém? Umíš sakra řídit?
- Ne. - Cože?
Neumím sakra řídit.
Nevím, co to všechno je, a bojím se.
O čem to mluvíš? Ty neumíš řídit?
Každej neumí dělat všechno. Řízení není to jediný…
- Tak aspoň uhni. - Dobře.
Nevím jak. Neumím…
Panebože. Chyť volant.
Dobře.
- Bolelo to? - Bolelo, představ si to.
Co když jedeš někam na pohovor
a já jsem šéf?
Nejedu na pohovor!
- Může to být třeba za rok. - Panebože.
Všichni tvrdí: „Ten chlap je skvělej.“ A já řeknu: „Počkat, vždyť řve.“
Uhni tím autem!
- Nemůžu! - Proč ne?
- V pohodě. Díky. - Cože?
V pohodě. Díky. Nechceš mi pomoct. Jen řvát.
Sakra.
To je jen klakson.
Jak to mám vědět? Víš co…
- Něco ti povím. - Co?
- Řval jsi na mě. - Panebože.
Když vidí, že stojím za ní, zaklapne počítač.
Říkám: „Potřebuju snad v tvým počítači hledat nápady?“
„Objel jsem svět.“
Objel jsi svět. Proč bys jí kradl nápady?
Díky. Potřebuju nápady od ženské v kavárně.
Byl jsi v Egyptě.
Žil jsem tam měsíc.
Pařit s Halem je nejlepší.
- Tak co, rozdělíme si účet? - Na deset?
Počkat. Hráli jste někdy ruletu s kreditkama?
Panebože!
Hal je geniální pařič. Fakt.
Prima, každý sem hoďte kreditku.
- Tak jo. - Dáme je do klobouku a jednu vytáhneme.
Čí karta to bude, ten zaplatí celý účet.
- No tak. Hoď ji tam. - Super.
Každý večer, kdy jsem pařil s Halem, byl šílenej.
- Teď chápeš proč. - Poslyšte.
Na týhle modrý kouli žijete jen jednou.
Tak proč si to neužít?
Je to sova.
- A je to. - Ne, Vicky. Je to na tobě.
- S radostí. - Dramatický virbl, prosím.
Tak jo.
- Nedívej se. - Je to…
- Leslie. - Leslie!
Já to neplatím.
- Cože? - Já ten účet nezaplatím.
Je to moc peněz. Nezaplatím to.
Kdyby mi dal aspoň každý ochutnat…
Nechci to udělat. Nechci zaplatit.
- Tak víš co? - Nezaplatím to.
Tak vezmi moji kartu, zaplatím to.
- Dobře. To je fér. - To nemusíš.
- V pohodě. Byl to můj pitomej nápad. - V pohodě. Panebože!
Nezaplatím to, takže pohoda. Prostě nezaplatím.
Nezaplatím to.
- Tady prosím. - Jistě.
Lindo, pořád chodíš s tím hajzlem?
- Prosím? - Chodíš ještě s tím hajzlem?
Jak že se jmenuje? David?
Jo, pořád s Davidem chodím.
Je to hajzl!
Je zkažený vejce.
Lindo…
Dej mu kopačky.
Jdou všichni na Cherylinu výstavu?
Sakra! Měl jsem zalhat! Ne!
Sakra!
Co je?
Měl jsem říct, že mám důvod, proč nemůžu zaplatit,
a neříkat hned, že nezaplatím!
Já tu hru nesnáším.
Nesnáším tu hru.
Vždycky jsem ji nesnášel.
Všichni to víte.
Nesnáším tu hru.
Není to kvůli tomu, že…
Dej to sem.
- Ani omylem. Já ho měl první. - Naval.
- Ne! - Promiňte.
Nemám náladu na úžasné bratry číšníky.
Jasný? Podle mě jste vtipní. Mám rád tři bratry číšníky.
Ale nemám náladu, protože jsem zapomněl zalhat.
Počkat. Neříkal jsi, že u stolu bude pět lidí?
- Ne. Jen čtyři. - Říkal jsi pět.
Připadám si jako malá. Musíš si pořídit brusle.
- Chtěla bych se zas cítit jako malá. - Tak si pořiď brusle.
- Tady je oslavenkyně. - Panebože.
- Matte Alexi, tady jsi. - Jsem tu celý večer.
Matt Alex má ty nejvtipnější špeky. Vloni mi zařídil kouzelníka.
- Byl vážně dobrej. - Co to bude letos?
Bude se ti to líbit.
Prý se tu koná oslava narozenin.
To je divočina.
- Panebože, Matte! - Divočina.
Máš imitátora Johnnyho Carsona, to je vtipný.
- To se nevidí. - Divočina.
Skoro jsem zapomněl, protože se stěhuju.
Řeším teď jiné věci, ale musel jsem se oproti loňsku překonat.
Panebože. Johnny Carson mě praštil.
- Co to sakra je? - Co sakra děláte?
To on smí!
- Smí co? - Praštit někoho. Smí tě praštit.
- Kdo jste? - Patřím k Hvězdné stáji.
To je můj člověk. Jeden ze čtyř Carsonů.
- Právě praštil Todda. - Jasně.
Proto jsem zakřičel, že to smí, protože to smí.
Nemůže jen tak mlátit lidi. To je nezákonný napadení.
Tvůj přítel za něj zaplatil, aby přišel pobavit
za hodně nízkou cenu. Při takové ceně
ve Hvězdné stáji smí mlátit lidi.
V pohodě!
Praštil ho pořádně. Kdo je to?
- To je náš přítel. - Praštil ho vážně tvrdě.
V pohodě.
- To je v pořádku, prosím. - Co to sakra je, Matte?
- Netušil jsem, že smí mlátit lidi. - To ne.
Netušil jsem, že při takové ceně smí.
Divočina.
Korzuj, Johnny!
Běž k ostatním. Ne jen k těmhle.
Pohyb! No tak, obejdi ostatní.
Panebože! Promiňte.
Musím ho tlačit, aby ho na párty viděli všichni.
- Čí je to dům? - Můj.
Poblíž nejsou žádné pěkné restaurace.
Cože? Nechceme vás urazit,
ale protože to má být vtip, přišel ho lacino,
a víme, co to v Hvězdným kupé znamená…
Nebo Hvězdný stáji.
- Že je smí mlátit. - Nesmí je mlátit.
Jasně, při tak nízké ceně smějí lidi mlátit.
Promiňte, nevím, co říkám.
Chápeme, jak to je,
jen doufáme, že třeba existuje i jiná verze,
kdy každý dostane, co chce.
- Vím, že to není vaše vina. - Co to sakra děláš?
- Kdo je to? - To je můj George Kennedy.
- Je tu jako bonus. - Kdo stojí o George Kennedyho?
Já vím. Proto je jako bonus.
A proto taky nesmí lidi mlátit!
Nesmí lidi mlátit. Carson to může dělat celý den.
Může praštit do vázy?
Může.
Mně se líbí, že můžou mlátit lidi.
- Děkuju. - Podle mě je to skvělý.
- Moc děkuju. Díky. - Ten je s vámi?
Přistižen při činu. To je můj George Bush. Co to sakra děláš?
Nesmíš lidi mlátit!
Běžte oba do kupé.
Poslal bych je do kavárny,
ale poblíž tu nic není.
Je to moc pěkná čtvrť.
Panebože, Carson odpadl.
Přemýšlíte o tom, že se stanete majitelem
vlastní korporátní soutěže malých svaloušků?
Mám pro vás užitečnou radu.
Jděte do toho!
Jsem Dave Campor, šampion Soutěže malých svaloušků 1996.
Pětadvacetkrát z 50 soutěží.
Pořád si myslím, že jsem v Tucsonu měl vyhrát.
Po těch časech se mi stýská.
Ale teď mám svaly tady
a řídím jednu z nejúspěšnějších franšíz Malých svaloušků
tady v Cincinnati.
Chodím teď do nejlepších restaurací v městě.
Nacpu se k prasknutí hovězím s třešněmi.
Říká se, že jsou zdravé, ale že tolik třešní
a tolik mletého hovězího nemůže být zdravé.
Je to tu úžasný. Podívej na ty detaily.
Myslel jsem, že to bude trochu galaktičtější.
Podle mě je to dost galaktický.
- Vážně? Chceš odejít? Máš strach? - Ne, baví mě to.
Super. O tomhle podniku mi řekl kámoš.
Říkal, že je to ujetý. Hajzl.
A je to tu. Vypadá to skvěle. Počkejte.
Nekouří mi z drinku. Musíme to vrátit.
Chci mluvit s kapitánem.
- Nebuď tak malichernej, Gary. - Jen si užívám.
Ale vážně, říkala jsi,
že máš potíže se sestrou.
Je to čím dál horší.
Vždycky se zdá, že už je to v poho,
ale zase vjede do starých kolejí.
To musí být těžký, Jeanine.
- Nebezpečí! - Co to sakra je?
Nebezpečí! Neřízená vesmírná loď.
Co je… To patří k vystoupení?
Co to… Podívej. Ta věc se hýbe.
Je to jako počítačová grafika. Cpou do toho spoustu peněz.
Co má vetřelec udělat, aby tu dostal napít?
Právě jsem přiletěl z planety plné brouků.
A vypadali mnohem líp, než tahle banda.
Sakra.
Hledám tu inteligentní formu života
a povím vám, že u stolu sedm není.
Zarazilo je to.
Hledám tu dokonalého jedince, kterého bych unesl.
U stolu číslo tři nemám šanci.
- „Nemá šanci.“ - Hustý.
To je cáklý.
Můj kámoš Bruce teď prožívá totéž,
co tvoje sestra.
Nic mu nechybělo.
Podívejte na pětku. Říká si: „Měla jsem vzít roha.“
Teď ne, kámo.
Tohle rande mi připomíná film Nuda v Brně.
Nic o tom nevíš.
Když mluvíme o únosu, někdo tomu rande unesl humor.
Její sestra je závislá na drogách. Připadá ti to nudný?
Cože?
- O tom mluvíme. - V pohodě.
Promiň, jestli největší nuda, cos kdy slyšel je,
že má strach, protože její sestra zbožňuje drogy
a není schopná s nimi přestat.
- To jsem nevěděl. - Přesně.
Nic o ní nevíš. Ta ženská si prošla peklem.
Aby jí máma obstarala školní pomůcky, pila zvratky
v ranním pořadu místního rádia.
- Tos věděl? - Cože?
Věděla, že každá zlomená tužka znamená,
že její máma musí vypít další blitky v Show Daviana Rascala.
Připadá ti to nudný?
Udělala to víckrát?
Měla otevřenou pozvánku.
A posluchačům se líbilo, když to pila.
Dělala to pro nás, abychom měli školní pomůcky a mohli na Floridu.
- Přijde ti to nudný? - Ne.
Promiň, jestli tě tolik nudí,
že máma pila zvratky kvůli výletům na Floridu.
Jednou vypila celou sklenici hlenů, aby mohla koupit batoh.
- Že jo? - Jo.
Panebože.
- Pila průjem. - To ne.
Není to tak? Přísahal bych, žes to v autě řekla.
- Ne. - S tou nudou jsem jen vtipkoval.
- Řekls, že jsem nudnej? - Ne.
Byl jsem u popravy svýho táty za vraždu.
Cože?
Než do něj pustili proud,
podíval se mi do očí a z plna hrdla zakřičel:
„Nikdy nedovol, aby párty přestala šlapat!“
- Připadá ti jako nudnej člověk? - To ne.
Nemáš tušení, čím si lidi prošli
nebo kým jsou. Tak netvrď, že nedokážu uspokojit ženu.
- To jsem neřekl. - Řekls, že mám radši vzít roha.
Je to tak. Co to mělo znamenat?
- Nic takového jsem neřekl. - O nic nejde.
Musíš si jen vyndat hlavu z týhle hlavy
a přede všemi se nám tu omluvit.
Jen se snažíme zabavit.
Dám si mozzarellový nudličky.
- To zní dobře. - Prý mají úžasnou polévku.
Promiňte.
- Kdo sakra jsi? - Tamto.
Tak jo. Dobře.
Zpětně uznávám, žes nemusel vůbec vědět,
že se tu bavíme o závislosti její sestry na drogách.
- Sotva tam něco slyším. - Jasně. To chápu.
Zlato, na těch krásných šedých šatech máš trochu koktejlu Mars.
Můžeme ho dostat zdarma?
- Co? - Koktejl Mars.
Ukápla si ho na šaty. Dostanem jeden zdarma?
- Jistě. - Skvělý.
Kdybys totiž odmítl, šel bych domů na Yelp
a řekl, že jsem v kukuřici našel LEGO.
Udělal jsem to spoustě podniků. Funguje to.
Překlad titulků: Pavla Le Roch