‏- סדרה קומית מקורית של NETFLIX -
‏ואז בדקתי באינסטגרם ‏וראיתי פרסומת לקרקרים של גרהאם.
‏הם מרגלים אחרינו.
‏כן, תרגישו חופשי לרגל אחריי.
‏אתם תראו אותי שותה יותר מדי יין ‏וצופה יותר מדי ב"סקנדל".
‏אני כל כך שמחה שיצאת איתנו הערב, ‏פרופסור יוראביי.
‏לזכות לראות מה אתם עושים ‏אחרי סיום הלימודים
‏זה אחד החלקים האהובים עליי בללמד.
‏בזכות הקורס שלך בבי"ס לעסקים ‏אנחנו לא פשוט נכנסים לקרנות,
‏אלא עושים מה שאנחנו מאמינים שחשוב.
‏לחיים. ‏-לחיים.
‏ספרי לי עוד על העבודה החדשה שלך.
‏היא נהדרת. אנחנו בבניין האמסטאר.
‏הנה זה בא.
‏מעולה. ‏-תודה.
‏תראו את זה. מי הזמין את זה? ‏-כן. זה שלי.
‏דילן, זה נראה מעולה.
‏הייתי צריך להזמין את זה.
‏כן, אז הכול נהדר.
‏אבל יש אישה אחת בצוות שלי שמחרפנת אותי.
‏מה הסיפור שלה? ‏-היא פשוט שתלטנית בטירוף.
‏בכל פעם שאני מכינה מצגת,
‏היא אומרת, "לא הייתי עושה את זה ככה."
‏הייתי צריך להזמין את זה.
‏ניסית לדבר איתה על הבעיות שלך?
‏דילן, תסתכל לשם.
‏אני צוחק.
‏תן לי את זה.
‏מה?
‏תן לי את זה.
‏את האוכל שלי? ‏-אני צוחק.
‏אני צוחק.
‏מספיק עם כל הדרמה שלי.
‏דילן, מה שלום הילדים שלך?
‏הם דורשים הרבה עבודה, כמובן, ‏אבל יש לנו מטפלת,
‏וסוזן עובדת כרגע במשרה חלקית, ‏אז זה ממש עוזר.
‏אני צוחק.
‏פרופסור, רוצה ביס משלי?
‏כן, האמת שאני אשמח.
‏כן, בטח.
‏בוא הנה.
‏כן, אז ברנדה בת ארבע וחצי, טיילור בן שלוש,
‏והם ממש אוהבים אמנות כרגע.
‏דילן, אני הולך לאכול את הכול.
‏זה… זה כזה מוזר לדמיין אותך כאבא.
‏אתם תספרו לאנשים שעשיתי את זה?
‏שטרפתי ההמבורגר של דילן.
‏אנחנו לא נגיד כלום.
‏לא אהבת את ההזמנה.
‏זה לא כזה סיפור. ‏-תני לי לצלם אותך
‏אומרת שאת הולכת להרוג את הנשיא.
‏מה? ‏-זה לא סיפור.
‏אף אחד לא יראה את זה,
‏אלא אם אשמע את הסיפור על כך ‏שטרפתי את ההמבורגר של דילן
‏בטרקלין "לורליי של גרהאם".
‏אנחנו לא נגיד את זה. ‏-תגידו מה?
‏שנהרוג את הנשיא.
‏לעזאזל, תגיד את זה שוב. ‏-אלוהים, מה יש לך?
‏ניסיתי לצלם את זה, ‏אבל לא הספקתי להדליק את המצלמה.
‏ממש חיכינו לפגוש אותך הערב.
‏אנחנו מעריצים אותך כ"כ,
‏אבל כרגע, אני לא יודעת מה לחשוב בכלל.
‏האמת היא שזה אולי נראה כאילו אני מוצלח,
‏אבל בפנים, אני סתם ילד קטן ומפוחד
‏שמעולם לא למד לבקש מאנשים ‏את האוכל או את ההמבורגר שלהם.
‏ומה שהכי מפחיד אותי, זה שאם אנשים יגלו,
‏אשתי תלך לכלא, כי בכל ערב…
‏ילד קטן יורד לה. ‏-אלוהים.
‏לעזאזל. ‏-אלוהים.
‏תאכלו כדורים, בני זונות!
‏אתם זבלים!
‏אלוהים, קראשמור. אתה משוגע על כל הראש.
‏הגיע להם כל כדור מזוין ‏שדפקתי להם בראש, צ'יף.
‏אלוהים, אני עצבני.
‏מותק, אני בבית.
‏יום נישואים שמח.
‏לא…
‏צר לי, קראשמור.
‏אני לא מפסיק לבכות.
‏הם הרגו את כל המשפחה שלך.
‏אתה צריך לצאת לחופשה קצרה.
‏היי, צ'יף.
‏אל תשמור תאים.
‏הם לא יגיעו לכלא.
‏שהאל ירחם עליהם.
‏לך תזדיין! אתה זבל!
‏תפסיק לרוץ, לעזאזל!
‏אתה טיפש?
‏לעזאזל, אני אוהב את הרובה הזה.
‏ידעת שאוהב את הרובה הזה.
‏יש, גדול.
‏זה אחד הרובים הכי יפים שראיתי זה זמן רב.
‏אני כבר מת לירות במזדיין הזה.
‏עם לינדה איסלי בתפקיד מוניק.
‏הוא אמר שיהרוג אותנו.
‏אולי הוא יהרוג אותך, ‏אבל הוא לא יצליח להרוג אותי.
‏חתיכת חרא. זה מה שהוא אמר?
‏ריאן טאנה בתפקיד הסמל וילקס.
‏זה לא נראה לי, קראשמור.
‏לא אכפת לי אם אמות.
‏הכול חרא בזמן האחרון.
‏ובכיכובו של סנטה קלאוס ‏בתפקיד הבלש קראשמור.
‏לא אכפת לך מי עומד בדרכך, מה?
‏מה אמרת?
‏לא אכפת לך מי עומד בדרכך, מה?
‏לא ממש.
‏באקלים של היום, משהו שאמרת או עשית בעבר,
‏יכול להביא לפיטוריך ממקום העבודה שלך.
‏אל תיתנו למשהו שאמרתם או עשיתם
‏להביא לפיטורים לא הוגנים מהמשרה שלכם.
‏כולנו עושים טעויות.
‏אנחנו לא צריכים להיענש בגללן.
‏פוטרתי מהעבודה בגלל משהו מביך ממש.
‏פוטרתי בגלל משהו מביך בטירוף.
‏- קארבר שואבים -
‏אני לא אגיד מה זה היה,
‏אבל זה הוביל אותי להמציא ‏שואב נקניקיות חזק.
‏אנשים שואלים אותי, ‏"מה גרם לך להמציא אותו?"
‏ואני עונה, ‏"אני לא יכול לדבר על זה בלי לבכות."
‏ההמצאה שלי פועלת ככה.
‏נגיד שאתם בעבודה ‏ודחו את הפסקת הצהריים בלי לבקש,
‏מה שאסור שיקרה.
‏במעבר חד, יש לכם 15 ס"מ ‏של נקניקייה עמוק בגרון…
‏- תמונה אמיתית -
‏ולאף אחד לא אכפת…
‏פשוט מקמו את שואב הנקניקיות של קארבר כך…
‏הם רק חיכו לפטר אותי…
‏כדי שהסיבה לפיטורים שלי לא תהיה ברורה.
‏הם אמרו, "ביצועים גרועים."
‏אתם בטוחים?
‏אתם בטוחים? זאת הסיבה?
‏אתם בטוחים שזה לא כי אחרי מה שקרה לי,
‏אף אחד לא היה יכול להסתכל עליי ‏מבלי למות מצחוק?
‏אתם בטוחים?
‏אתם בטוחים שזאת לא הסיבה?
‏כשההמצאה הזאת תצליח מספיק,
‏אני אקנה חברה משלי,
‏וקוד הלבוש יהיה חיתול גדול ורטוב.
‏שואב המוניטין של קארבר, ‏אל תיתנו ליום רע אחד להרוס לכם את העתיד.
‏קארבר בע"מ טכנולוגיות, החברה של העם,
‏כי אף אחד לא צריך לסבול מיום רע אחד.
‏הייתה לי עבודה מגניבה שאהבתי.
‏היי, צופי AOL בלאסט.
‏זה אני, האיש שלכם וסלי פילמור,
‏יושב עם שחקני סרט הפעולה החדש ‏של סרטי למאדור, "הבלש קראשמור".
‏- הבלש קראשמור -
‏איזה סרט כיפי. ‏-תודה. תודה רבה.
‏לפני שנצלול לשאלות הקשות,
‏נציג את האורחים שלנו.
‏לינדה איזלי שמגלמת את מוניק,
‏ריאן טאנה, בתפקיד סמל וילקס הצעיר,
‏וכמובן, האיש שאין צורך להציג.
‏אולי אתם מכירים אותו מעבודתו השנייה,
‏חלוקת מתנות לילדים בכל רחבי העולם ‏בחג המולד,
‏סנטה קלאוס.
‏סנטה…
‏אף אחד לא אמר לך?
‏אמרתי למפיקים שלך,
‏"לא לדבר על חג המולד ‏ועל כך שאני עושה את זה."
‏אמרו לי לא להתמקד בזה.
‏ואני אמרתי להם לא לציין את זה בכלל.
‏אם לאונרדו דיקפריו היה פה,
‏היית שואל אותו על זה שחג המולד מתקרב?
‏אתה רוצה שאראיין אותך כשחקן?
‏זה יהיה נפלא.
‏לעזאזל, זה יהיה נפלא בעיניי, תודה.
‏אילו שטויות.
‏שטויות לא מקצועיות.
‏בגלל זה אף אחד לא צופה ב-AOL בלאסט.
‏שטויות.
‏אז סנטה, איך היית מתאר את הבלש קראשמור?
‏זה שילוב קוסמי של סרטי הפעולה של שנות ה-90
‏עם סרטי הניצול של שנות ה-70, ‏רק עם נגיעות מודרניות.
‏- הבלש קראשמור -
‏יש הרבה אלימות, אבל עם מודעות.
‏מזכיר קצת את טרנטינו.
‏בהחלט מזכיר קצת את מייקל מאן.
‏סוג של תבשיל קוסמי.
‏הוא כמעט נע לקצב הג'אז.
‏יופי. ‏-כן, ריאן ואני צחקנו בסט
‏על כך שזה תבשיל קוסמי.
‏אבל… ‏-בוא נדבר שנייה
‏על העירום בסרט.
‏זה משהו שהפחיד אותך כשחקן?
‏טוב, התסריט דרש את זה.
‏זה חלק חשוב במסע של הבלש קראשמור.
‏מה אנחנו, בני עשר?
‏ראיתי כל זין שקיים בעולם.
‏ראיתי את כולם עירומים.
‏סליחה, ראית את כולם עירומים?
‏כן, כדי לבדוק אם יש להם קעקועים.
‏אם כן, הם לא מקבלים מתנה.
‏אז אם יש לך קעקוע, ‏אתה לא מקבל מתנה לחג המולד?
‏לא באותה שנה.
‏אתה חושב שלעשות קעקוע זה טוב?
‏לא.
‏לעשות קעקוע זה לא טוב.
‏זה לא מפריע לי, אבל זאת לא התנהגות טובה.
‏שילמו לי שני מיליון לגלם את קראשמור.
‏איך הכסף הזה עוזר לך?
‏הוא עוזר, כי הסכום הזה נקרא המחיר שלי.
‏זה התעריף שלי.
‏אז בסרט הבא שיציעו לי, ‏הם יצטרכו לשלם לי את אותו הסכום.
‏אפילו אם אעשה עבודה גרועה.
‏זה אומר שגם אם יציעו לי ‏לשחק רק בעוד סרט אחד,
‏אני אוכל לקבל עוד שני מיליון.
‏אפילו אם אני אעשה עבודה גרועה, ‏הם יהיו חייבים לתת לי שני מיליון.
‏טוב.
‏יופי.
‏כבודו, ההגנה ניסתה לטעון
‏שההיפטרות שלהם ממניית קואלסטאר ‏שבוע לפני שהערך שלה צנח
‏הייתה צירוף מקרים מוחלט,
‏צירוף מקרים רווחי מאוד.
‏ההתכתבות הזאת תוכיח
‏שהם עסקו בידיעה מוחלטת במידע פנים.
‏העלמה האבל, את מזהה את ההתכתבות הזאת?
‏כן. ‏-ומי מעורב בה?
‏אני ווינסנט אלן.
‏וינסנט אלן, הנאשם השני, ‏ועמיתך לעבודה בנורטריפ?
‏כן.
‏עכשיו אקריא את ההתכתבות הזאת ‏שאירעה ב-12 באפריל השנה.
‏ברי: "דיברת עם דן בקואלסטאר?"
‏וינסנט: "הוא אמר שהם מפטרים ‏300 עובדים בשבוע הבא."
‏ברי: "אנחנו צריכים להיפטר מהמניות שלנו ‏לפני כן."
‏וינסנט: "בטיפול."
‏ברי: "תפעל בדיסקרטיות."
‏וינסנט: "כמובן."
‏ברי: "אלוהים, ראית את הכובע של בריאן?"
‏וינסנט: "לעזאזל. חחח!"
‏מה לעזאזל?
‏ברי: "הוא נראה כזה מגוחך. אני לא נושמת."
‏וינסנט: "מה זה בכלל?"
‏ברי: "זה כובע פדורה ‏עם בנדנה של ספארי מאחורה."
‏וינסנט: "אלוהים!
‏הוא נראה כזה מגוחך."
‏לא. ‏-"נדבר.
‏אני אטפל בזה."
‏נשמע לי כמו יותר מצירוף מקרים.
‏העלמה האבל, את מזהה את ההתכתבות הזאת?
‏כן.
‏וינסנט: "זה בוצע. ‏דיברתי עם דן. אנחנו מסודרים."
‏ברי: "יש קצוות פרומים?"
‏וינסנט: "אנחנו מסודרים. ‏ומצבנו עומד להשתפר עוד יותר."
‏ברי: אמוג'י מחייך.
‏וינסנט: "ראית את הכובע של בריאן?
‏הוא עדיין חובש אותו." ‏-מה לעזאזל?
‏ברי: "כן, ראיתי גם שתי קוביות בכיס שלו.
‏נראה לי שיש לו קוביות משחק, ‏אבל הוא מפחד להראות אותן."
‏על מה לעזאזל היא מדברת בכלל?
‏וינסנט: "חחח. איזה עצוב."
‏ברי: "ממש עצוב.
‏ממש, ממש, ממש, ממש עצוב."
‏וינסנט: "זה כזה קורע לב, ‏אבל אני לא מצליח להפסיק לצחוק.
‏דמעות זולגות לי על הפנים ‏כשאני חושב על הקוביות שלו."
‏תעזוב את זה בבקשה.
‏ברי: "העברתי את הכסף עכשיו."
‏וינסנט: "לכל הרוחות!
‏הכובע של בריאן הכניס אותו לצרות בפגישה."
‏לעזאזל!
‏"מר אנדרוז הכריח את בריאן להוריד את הכובע.
‏הוא אמר שהוא מסיח את הדעת.
‏הוא אמר שאם מישהו חולק עליו, ‏הוא ירשה לבריאן להשאיר את הכובע.
‏אף אחד לא אמר כלום, אחותי, ‏אף אחד לא אמר כלום."
‏ברי: "מה הוא עשה כשמר אנדרוז ‏הכריח אותו להוריד אותו?"
‏וינסנט: "הוא הוריד את הכובע ‏וטמן את הראש בידיים.
‏היה אפשר לראות שהוא בוכה.
‏הוא כל הזמן מלמל, ‏'אתה לא יכול לעשות את זה.'
‏ואז מר אנדרוז אמר, 'מה אמרת, בריאן?'
‏והוא אמר, 'כלום.'
‏ודקה אחר כך הוא אמר, 'זאת לא הסחת דעת.'
‏המוכר בחנות אמר שאני הבחור היחיד ‏שהוא אי פעם ראה שהכובע מחמיא לו.
‏מר אנדרוז שאל כמה הוא עלה,
‏והוא ענה, 'אסור לך לשאול אותי דבר כזה.'
‏ובריאן אמר, 'אני חובש חזרה את הכובע,
‏'לא אכפת לי מה יקרה לי.'
‏מר אנדרוז אמר, ‏'פשוט תוריד את הכובע, בריאן.'
‏'לא, אני לא מוריד את הכובע.'
‏ואז הוא קם ואמר, ‏'מעולם לא נלחמתי למען שום דבר בחיי.'
‏'אני נלחם על הכובע הזה.'
‏הוא התכוון לחבוט בשולחן עם היד,
‏אבל הוא פגע בבקבוק המים שלו ‏והם נשפכו לו על המחשב.
‏ואז, אני נשבע באלוהים, ‏הוא ניסה לגלגל את הכובע במורד זרועו
‏כמו פרד אסטר,
‏אבל הבנדנה נכרכה סביב כיסא הגלגלים של ריק,
‏ולקח לו המון זמן לשחרר את הבנדנה ‏מכיסא הגלגלים.
‏הוא היה אדום בטירוף.
‏חשבתי שהוא יחטוף התקף לב.
‏הבנדנה התלכלכה בשמן גלגלים,
‏והוא אמר, 'מה כל החרא הזה?'
‏אתה צריך לשמן את הגלגלים?
‏וריק אמר, 'כן, חייבים ‏לשמור על הגלגלים משומנים.'
‏והוא אמר, 'טוב, אני לא אמור ‏ללכלך את הכובע הזה בשמן.'
‏וברנדה ישבה שם וחסמה לו חלקית ‏את הדרך לדלת,
‏ובזמן שהוא התקרב אליה הוא אמר, 'זוזי',
‏וברגע שהוא אמר את זה, הוא הבין שהוא הגזים.
‏אז הוא אמר בקול מתלוצץ, 'מי אמר את זה?'"
‏אל תחקי את הקול.
‏התנגדות, לא רלוונטי.
‏סוף סוף.
‏"אמוג'י של סימן דולר."
‏תפסיק לשחק בהן.
‏תרגום כתוביות: רוני פרי