A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
NYOLC ÓRÁVAL KORÁBBAN
Mit gondolsz erről?
Nos, igazán esztétikus.
De?
Nem tudom. Ez nem a rád jellemző stílus. Inkább a Nike-ra hajaz.
A te Martha Stewart recepted se mexikói.
A madarat hagyd békén!
És ez Wolfgang Puck receptje.
Remélem, finom lesz.
Papa, megegyeztünk.
Semmi megjegyzés a pulykára! Ő az enyém!
Elbírna még egy kis paprikát, cabrón!
Tűnés innen!
Oké.
Amúgy, Ana, te a művészetből élsz,
meg kell adnod az ügyfélnek azt, amit akar.
De ez néha azzal jár, hogy a saját kreatív megérzéseidet,
érzelmeidet, vágyaidat és álmaidat
el kell fojtanod magadba,
amíg végül már nem tudod, ki vagy, vagy mit akarsz.
Ez mind az amerikai kreatív folyamat része.
- Tuti, jól vagy? - Nem akarok beszélni róla.
Nekem nem úgy tűnik.
Nayeli, hagyd abba!
Meg tudjátok ezt csinálni gyorsan?
Gyerünk, siessetek! Mehet!
- Lassabban! - Hogy érted?
- Azt csinálom, amit mondtál. - Ez nem az.
Ana, csináld már rendesen!
- Csajszi… - Igen, Ana! Ne rontsd el!
Te rontod el!
- Jó lesz. - Megvan a saját stílusom.
A koreográfia fontos!
Igen, a koreográfia fontos!
Delfinának is kell teríték.
Nem tudtam, hogy csatlakozik hozzánk.
Ez hagyomány.
Örülök, hogy felhoztad a hagyományokat…
Mi ez?
Démétér. A földművelés és a termékenység istennője.
Démétér.
Az ebédlőasztalra fogod tenni, így, fedetlen mellekkel?
Nálam ő is a hagyomány része, amor.
És mivel ez az első hálaadásom Moralesként,
azt hittem, szeretnéd, ha én is hozzátennék valamit.
Új hagyományok, verdad?
- Sí. - Qué lindo!
Szabad!
Papa, hoztam neked valamit.
Mi ez, mija?
Kaptam pár cipőt ingyen,
és tudom, hogy nincs sok olyan cipőd,
ami illik a bokaláncodhoz.
- Kicsim! Ez az enyém? - Igen.
Gyönyörű!
Emlékszem, mikor a bácsikáid hozták ezeket a cipőket,
otthon elégettem őket.
Mert nem akartam, hogy úgy nézzenek ki, mint a cholitók.
Nézd, Papa, változnak az idők!
- Jól néz ki, nem? - Igen.
Nagyon menő vagy, Papa!
- Nagyon szeretlek! - Köszönöm, kicsim!
- Bepisilek! - Várj! Ezt is vidd!
Köszönöm!
Várj! Kell egy cumisüveg a táskából.
- Bepisilek! - Azt akarod, hogy sírjon?
- Jézusom! - Egy csapat vagyunk. Dr. Jensen szerint…
Tudom, de egy csapatként dönthetünk úgy, hogy elmegyek pisilni?
Nem viselkedsz csapattagként.
Az vagyok. De most választanom kell közted és az özönvíz között!
Nem akarom, hogy azt gondolják, gondjaink vannak.
Pedig így van!
„Csak a jelenből teremthetünk új valóságot.”
Istenem! Jelenleg nem dönthetnénk végre úgy, hogy pisilhetek?
Menj pisilni!
- Helló! - Félre az útból!
Máris belecsapunk, értem.
- Igen, tudom, amore. - Ez a fehér zsálya? Igen.
Chris?
Bocs, Lidia, faszfej voltam!
- Szia, kicsi! - Boldog hálaadást!
- Itt jön a zarándokok vére! - Ez az! Én kérek!
Nem, mijita! Ülj le! Azt hiszi, felnőtt.
Tessék, Papa!
Ez a tiéd. Nagyon erős.
Tessék.
- Zarándokok vére? - Nyugi, csak sangría! Csak bor.
Figyelem! Mondanék pár szót.
Figyeljetek!
- Chris! - Egy kis figyelmet szeretnék kérni!
Csak gyorsan, Papa! Párolódik a salottahagyma.
- Istenem! - Nehéz év áll mögöttünk,
sok változás történt.
Az az igazság,
talán soha többé nem leszünk így együtt, mint ma.
- Elég! - Ez az igazság, ki kell mondani.
Igen, az idei hálaadáskor
hálásnak kell lennünk minden jóért.
Koccintsunk a chingadera vérével!
Boldog hálaadást a Morales családnak!
Király! Örülök, hogy magunkat ünnepeljük
a megerőszakolt bennszülöttek helyett.
Jól beszél.
Gáz, ha az a tervem, hogy befalom a tölteléket?
Bueno, szép dolog, hogy az abuelótok azt szeretné,
ha a családra koncentrálnánk,
és egy napig hálát adnánk mindenért.
Miért nem koncentrálunk erre?
Kérlek titeket! Csak egy boldog hálaadást szeretnék.
Hola! Boldog hálaadást!
Őt miért kellett meghívnia?
Nem is tudom. Talán mert ő Papa fia?
Talán mert megmentette Papát? Ahogy folyton téged is megment?
Neked legalább van apád.
Várj, amíg elmondom neki, hogy nem megyek Párizsba.
Mi van? Már megint?
- Döntsd már el, mit akarsz! - Saraíval akartam dolgozni.
Elhúzta előttem a mézes madzagot, aztán átvert.
Házi nyúlra nem lövünk.
És mi lesz a párizsi foglalóddal?
Au revoir! Adieu!
Annak annyi.
Ahogy a naiv bizalmamnak is a gyönyörű, hátba támadó hölgyek felé.
Jézusom!
Legalább itt vigyázhatsz Papára. Mikor mondod el az öregednek?
Nem ma.
Meg kell ígérned, hogy nem szólsz róla senkinek!
Sem Papának, sem apámnak. Még kicsi Delfinának sem.
Meg kell esküdnöd rá! Add a kisujjad! Gyerünk!
- Gyerünk! - Gyerünk!
Nem tehetjük tönkre Papa hálaadását, ami talán az itteni utolsó.
Oké? Oké.
Húsz dolcsi, hogy még a desszert előtt kiderül.
Szerintem utána.
Nem mondhatod, hogy beszart a netbankod, miután nyertem!
Hagyd már!
Együnk! Nagyon éhes vagyok! Vacsorázzunk!
Anya, hol a krumpli, amit szeretek?
Ne legyél ennyire válogatós, Nayeli! Ülj le!
Bocs, hogy nem csináltam krokettet, Nayeli. Talán jövőre.
- Neked kellett volna feltöltened! - Neked pedig ellenőrizned!
- Beszéltünk róla. - Neked kellett volna ellenőrizned!
Persze, minden az én dolgom!
Gyere, mijo! Ülj ide!
- Gracias! - Üdvözölted anyádat?
Szia, anya! Nem tudtam, hogy meg vagy hívva.
Ernesto, Luz miért nem jött veled?
Ezt ne kezdjük el!
Ennyire utál a nejed?
Síelni ment. De köszönöm a kérdést!
Y tú, corazón? Hány épületet festettél össze?
- Kinéztem már párat. - Azt meghiszem.
- Éhen halok. Ehetnénk végre? - Még nem.
Fogjuk meg egymás kezét,
hajtsuk le a fejünket, és imádkozzunk csendben
ahhoz az istenhez vagy istenekhez, akikben hiszünk!
Lupita!
Új hagyományok, szerelmem. Ándale!
- Megfoghatom a kezed? - Bocs!
Valami gond van Papával.
Semmi baja. Nézd, mennyire szeret minket!
Meddig imádkozunk még?
Ennyi elég is volt. Együnk!
Várjatok, pogányok! Még nincs kész a pulyka.
De éhesek vagyunk!
Tudom, Papa, de ez egy folyamat.
Mijita! Amíg várunk, mondd el nekünk, hogy te miért vagy hálás!
Hálás vagyok az abuelómért, a TikTokért,
és mert egy centit nőttem.
És azért, hogy Chris hoz nekem egy autentikus svájcisapkát Párizsból.
- Kinél van a saláta? - Szépen megvárjuk a pulykát!
- Miért, ki ő? Mariah Carey? - Komolyan.
Lidia! Hogy megy a párterápia?
- Micsoda? - Terápia?
- Problémáitok vannak? - Nem, ez csak…
Fizettek valakinek azért, hogy meghallgasson titeket?
- Nevetségesek vagytok! - Amá!
Miért nem nekem fizettek? Én is meghallgatnálak titeket.
Ez nem hülyeség.
Mindenki hasonló gondokkal küzd.
Dr. Jensen először rajtam segít, aztán pedig Lidián.
- Imádom a terápiát! - Muszáj erről az asztalnál beszélni?
Nincs mit szégyellni!
A nőknek vigyázniuk kell a férjükre. Ezt Lupe is nagyon jól tudja, igaz?
A fiatal nők manapság túlságosan önállóak.
- Tessék? - Amá!
Qué?
Te tizenkét éve vagy szingli.
Nem én döntöttem így, mijita.
- Bocs! - Ki nézi még A Nagy Ő-t?
Lidia!
Néha az erős nők nehezen engednek el és fogadnak el új dolgokat.
Persze, miért is térjünk el a témától?
Bocs, Lupe! Nem értem, miről beszélsz.
A szexről? Láttad a gyerekünket?
A szexről beszélsz az asztalnál?
És a csöcsös szobor?
Néha csak engednünk kell, be kell hódolnunk.
És bízni abban, hogy az univerzum mellettünk áll.
Én úgy tapasztaltam,
hogy az „univerzum” képes az éjszaka közepén lelépni,
nem igazán megbízható.
Elnézést!
Mindjárt jövünk.
Ne már, édes!
Majd én! Kinyitom.
Persze, hogyne.
A vacsora után nekem is terápiára lesz szükségem.
Ez még semmi nem volt!
- Saraí! Boldog hálaadást! - Hola, Papa!
Papa! Intézem.
Többször is hívtalak.
Igen.
A családommal vacsorázom.
Te miért nem vagy a tiéddel?
Csak látni akartalak.
Nem mentél Párizsba.
Már bocs, de elfelejtetted,
hogy elhitetted velem, együtt fogunk dolgozni,
majd tönkretetted az életem,
és közben vécépapírt hajigáltál?
Így volt. Jobb, ha most elmész.
A desszertet hagyd itt!
Chris, még mindig áll az ajánlatom, ha nekem dolgoznál az étteremben.
Ez nem változott.
- „Neked.” - Velem!
A nagyszüleim konyhájában, amit a hátunk mögött szereztél meg?
Hihetetlen vagy!
Chris, arra nem gondoltál, mekkora hülyeség,
hogy haragszol rám,
mert igent mondtam egy ekkora lehetőségre, csak mert ott főztél?
Nem csak erről van szó. Ez nagyapám életműve.
- A hely már nem volt a tiétek. - Mindegy.
Olyan számodra, mint az exed?
- Senki sem kaphatja meg, ha te sem? - Elég!
Komolyan, Chris.
Tudod, mi fáj a legjobban?
Hatalmas győzelem volt ez számomra. Hatalmas.
Rengeteget jelentett volna nekem, ha ezt megértetted volna.
Az a hely volt a jövőm.
Nem, az a hely az a csaj, akit nem tudsz elengedni,
mert túlságosan félsz meghozni egy döntést.
Minden remekül néz ki!
Szóval,
milyen volt a párterápia?
Az áruló desszertet hozott.
Ne légy udvariatlan! Mindenkit megvárunk.
Meddig veszekednek még?
Ki más gondoskodjon rólunk?
Jelenleg csak apa vagyok, Lidia.
Neked az szerez örömet, ha könyörögni látsz.
Nem, ez nem igaz, Erik.
Kemény a meló. Fáradt vagyok.
Nem látlak se téged, se a kicsit.
Csak kell valaki, aki segít abban, amiben kell.
Akkor hadd segítsek!
- Rohadtul segíteni akarok! - Abbahagynátok egy pillanatra?
Kivenném a pulykát, amihez pozitív energia kell.
Oké?
- Ez flan? - Békülős ajándék. Saraí hozta.
Elpusztítom a pulykát!
Nem. Először pihennie kell.
Pihenni? Miért? Fáradt?
Papa, ne nézz rá, ne érj hozzá, és ne tépd le az egyik szárnyát, oké?
Sőt, öt perc szünetet kérek mindenkitől!
Mi? Öt perc?
Öt perc?
Nem kérek. Nem akarom, hogy Lidia ezért is berágjon.
Ideje elmondani apádnak az igazat, Chris.
- Jó lenne, ha leszállnának rólam. - Igen, kérlek!
Rég láttuk, ahogy elnáspángol.
Ráadásul 20 dolcsit nyernék.
Az exem most hozott desszertet,
és annyira dögös volt, hogy az már fájt,
szóval nem.
Bocs, seggfejek, de nem!
Oké. Folytatjuk ezt a hálaadásnak nevezett színjátékot Papa kedvéért?
Papa kedvéért.
Jöhet a pulyka!
Na végre!
Voilà!
- Ez már gourmet pulyka! - Igen!
- Megérte kivárni. - Azt mindjárt meglátjuk.
Micsoda gyönyörűség!
Miért mennél Párizsba? Itt már van Michelin-csillagod.
Mert ez a pulyka öt Michelin-csillagot ér,
de Párizsban igazi Michelin-csillagot kaphat.
De az itteni közösség szereti őt. Ugye, mijo?
Persze. Chuey ötcsillagos értékelése a Yelpen mindig is a kedvencem volt.
Jó, hogy Chris többé nem Chuey-ra vesztegeti
az ötcsillagos tehetségét.
Chuey kritikája kemény.
Igen. Csak azt mondom, kár lett volna, ha a tehetségét a tacózóra vesztegeti.
Nem megyek Párizsba, apa.
Mit mondtál?
- Én eszek. - Nem!
Alaposan átgondoltam, és nem ez a megfelelő alkalom.
- Nem tudjuk, mi lesz Papával. - Hihetetlen!
Megállapodtunk. Sosem akartad elengedni őt.
- Én? Nem tudtam! - Amúgy sem hallgatsz rám.
- Makacs vagy, öreg! - Mi van veled?
Mi zavar?
- Adjatok neki egy kekszet! - Erik, tudod, hogy megy ez.
Ha nem hozol elég áldozatot a családért, nem szereted Papát.
Ezzel tartottad itt Alejandrót.
Ezzel próbálsz meg itt tartani engem és Christ is.
- Miért kevered bele apámat? - Ernesto, figyelmeztetlek.
Figyelmeztetlek.
Mert apád még itt lenne,
ha ő nem lett volna ilyen makacs.
Megint ezzel jössz?
Én vagyok a hibás? Alejandro azért jött vissza, hogy segítsen nekem.
Igen, maradni akart, Casimiro.
Ne védd már őt, Beatriz! Miatta halt meg.
- Nem, egy balesetben. - A kimerültségtől.
Baleset volt.
Azért aludt el a kormánynál, mert halálra dolgozta magát,
hogy megmentse a tacózót.
De még arra sem adtál neki időt,
hogy megvalósítsa a hülye álmát, igaz?
Mit mondtál neki?
„Ne pazarold az időd! Ezzel nem fogsz pénzt keresni.”
Kérlek, tío, hagyd abba!
Mindannyian annyira rohadtul szeretjük Papát,
hogy mindent feláldoznánk érte, még a saját boldogságunkat is.
- Mert mindig ott volt velünk. - Igen, nem úgy, mint te.
Te leléptél, mikor összefogás kellett volna.
Én? Azt hiszed, leléptem?
Hű!
Alejandro halála után mindhármótokat támogattalak.
- Beatriz, mondd el az igazat! - Amá?
Nekünk nem kell a pénze.
Elvittél innen. Elragadtál a szeretteimtől.
- Meg akartalak védeni. - Miért nem jöttünk vissza?
Mert ő erre kért!
- „Nem akarlak többé itt látni!” - Basta ya!
Az én asztalomnál így nem beszélünk!
Ilyen tiszteletlenül!
Én ilyennek ismerem.
Ígéretet tettél, Chris, Párizsba mész.
Nem, apa.
Igen, ígéretet tettem,
hogy együtt dolgozom Saraíval, a szerelmemmel.
De te ezt honnan is tudnád?
Tudod, mit?
Nem érdekel.
Mert többé senki sem mondhatja meg,
hogy ki legyek, hogy mit tegyek. Sem te, sem Saraí,
sem ez a kibaszott pulyka!
Gracias!
Köszönöm, Lupita! Ülj le!
A fiamnak igaza van.
Nem vagyok szent.
Ana!
Ernesto igazat mondott.
Talán sosem mondtam meg apádnak nyíltan, hogy adja fel az álmát…
de mindig azt mondtam neki:
„A család az első.”
Ehhez tartotta magát.
- Papa, én… - Hadd fejezzem be!
Aznap, amikor eljöttem Mexikóból, nem akartam eljönni.
De az apám azt mondta, ezt kell tennem.
A családért
mindent fel kell áldozni.
Mert a férfiak ezt teszik.
Áldozatot hoznak.
Eljönni Mexikóból
Delfina nélkül…
a fiaim nélkül…
nem tudva,
hogy látom-e még őket valaha, életem legnehezebb döntése volt.
De meg kellett tennem.
Amikor utoljára láttam apámat,
a lován ült…
a fején cowboykalap, a lábán csizma.
Nagyon büszke volt.
A maga módján tanított meg…
a család szeretetére.
Ahogy én is a magam módján…
szerettem a fiaimat.
A netbankon azonnali átutalás is van.
Ana, túl fiatal voltál ahhoz, hogy megértsd, mi történik apáddal.
Felelősnek éreztem magam.
Nem. Amá!
Ne mondj ilyet!
Figyelj!
Köszönöm!
Köszönöm, Amá!
Azt, hogy egyszerre voltál apám és anyám.
Sosem beszélsz apáról a terápián.
Te sem az anyádról.
Szerintem maradhatnál pár napig Los Angelesben.
A családodnak szüksége van rád.
Te is a családom vagy.
Persze.
De talán szükségünk van
pár külön töltött napra.
Valóban?
Csak pár napra.
Nem miattad. Tudod,
úgy érzem, szükségem van…
Ha ezt akarod, legyen.
Csak pár napot kérek.
Oké.
Ha már elengedés és elfogadás.
Köszönöm!
Ne érezd kötelességnek,
de addig maradsz, ameddig akarsz.
Gondolkodtam.
Mi lenne, ha maradnék a tárgyalásig?
Több időt szeretnék veled tölteni.
Mi ez a hang?
A TikTokom. Nézzétek!
- Papa! - Papa!
Egész nap ezt csináltad?
A feliratot fordította: Krizák Klaudia