‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- שמונה שעות קודם לכן -‬
‫אז,‬
‫מה אתה חושב?‬
‫את יודעת, זה…‬
‫משביע רצון מבחינה אסתטית.‬
‫אבל מה?‬
‫לא יודע, חסרה כאן מהות ה"אנה" שלך.‬ ‫נקודת מבט. אבל זה מתאים לנייקי.‬
‫למתכון המרתה סטיוארט שלך חסרה נקודת מבט.‬ ‫-אל תערבי את העוף!‬
‫וזה וולפגנג פאק, לא איזו פושעת.‬
‫אני מקווה שזה יצא טוב.‬
‫סבא, היה לנו סיכום.‬ ‫בלי הערות על תרנגול ההודו, כולו שלי.‬
‫תוסיף קצת פפריקה, טמבל.‬
‫לך מפה.‬
‫אוקיי.‬
‫בכל מקרה, אנה, את אומנית להשכרה,‬ ‫אז את צריכה לתת ללקוח מה שהוא רוצה.‬
‫נחשי מה? לפעמים זה אומר שאת צריכה‬ ‫לדחוף את האינסטינקטים היצירתיים שלך,‬
‫ואת הרגשות שלך,‬ ‫ואת התשוקות שלך, ואת החלומות שלך,‬
‫ממש עד למטה,‬ ‫עד שאת כבר לא יודעת מי את או מה את רוצה.‬
‫זה חלק מתהליך היצירה האמריקאי.‬
‫בטוח שאתה בסדר?‬ ‫-לא רוצה לדבר על זה.‬
‫נראה שאתה דווקא רוצה.‬
‫ניילי, די!‬ ‫-אתם יכולים לעשות ככה רגע?‬
‫קדימה, תזדרזו!‬
‫לאט יותר.‬ ‫-מה הכוונה?‬
‫אני עושה את מה שאמרת.‬ ‫-אני לא יודעת מה זה.‬
‫אנה, תעשי את זה מהלב!‬
‫אחותי…‬ ‫-קדימה, אנה, אל תפשלי בזה.‬
‫אתה מפשל!‬
‫זה יספיק.‬
‫יש לי מהלכים משלי.‬ ‫-תיצמד לכוריאוגרפיה!‬
‫כן, תיצמד לכוריאוגרפיה, כריס.‬
‫אל תשכחי לערוך צלחת לדלפינה.‬
‫לא ידעתי שהיא תצטרף אלינו.‬
‫זאת מסורת.‬
‫אני שמחה מאוד‬ ‫שאתה מעלה את נושא המסורות, כי…‬
‫מה זה?‬
‫דמטר,‬
‫אלת התבואה והשפע.‬
‫דמטר.‬
‫את תשימי אותה‬ ‫על שולחן האוכל עם הציצים שלה בחוץ?‬
‫היא חלק מהמסורת שלי, אהובי.‬
‫ומכיוון שזה חג ההודיה הראשון שלי‬ ‫כחברת משפחת מוראלס,‬
‫חשבתי שתרצה משהו שלי על השולחן.‬
‫מתחילים במסורות חדשות, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫אפשר להיכנס.‬
‫סבא, הבאתי לך משהו.‬
‫מה זה, ילדה שלי?‬
‫טוב, קיבלתי כמה זוגות בחינם,‬
‫ואני יודעת שאין לך הרבה נעליים שמתאימות ל…‬
‫תכשיט הקרסול שלך.‬
‫אהובה שלי! הן בשבילי?‬ ‫-כן.‬
‫הן יפהפיות.‬
‫אני זוכר שכשדודים שלך‬ ‫הביאו את הנעליים האלה…‬
‫הביתה, שרפתי אותן.‬
‫כי לא רציתי שהם ייראו כמו חברי כנופיה.‬
‫טוב, תראה, הזמנים משתנים, זקנצ'יק.‬
‫הן מגניבות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אתה נראה ממש מגניב, סבא.‬
‫אני אוהבת אותך מאוד.‬ ‫-תודה, אהובה שלי.‬
‫אני חייב לזוז.‬ ‫-חכה רגע, אני צריכה שתיקח את זה.‬
‫תודה.‬
‫רגע, אני צריכה גם בקבוק.‬ ‫-אני חייב להשתין!‬
‫אתה רוצה שהיא תצעק?‬
‫אלוהים.‬ ‫-אותה קבוצה, זוכר? ד"ר ג'נסן אמרה…‬
‫אני יודע מה היא אמרה,‬
‫אבל אפשר להיות ביחד‬ ‫בקבוצת שחרור השלפוחית שלי?‬
‫טוב. אתה לא מתנהג כמו חבר קבוצה שלי כרגע.‬
‫אנחנו באותה קבוצה!‬ ‫אבל כרגע זו את נגד שני משקאות אנרגייה!‬
‫שקט! שלא יחשבו במשפחה שלך שיש לנו בעיות!‬ ‫-אבל יש לנו!‬
‫"מציאות חדשה נוצרת רק מהכאן ועכשיו", נכון?‬ ‫-אלוהים!‬
‫את יכולה בבקשה‬ ‫להגיע לכאן ולעכשיו כדי שאוכל להשתין?‬
‫לך להשתין.‬
‫היי.‬ ‫-זוז לי מהדרך!‬
‫אוקיי, מתחילים מייד, הבנתי.‬
‫כן, אני יודעת, אהובתי.‬ ‫-זאת המרווה הלבנה? כן.‬
‫כריס?‬ ‫-אלוהים. סליחה, לידיה, זה היה מגעיל מצידי.‬
‫היי, תינוקת.‬ ‫-חג הודיה שמח.‬
‫דם צליינים חם!‬ ‫-טעים! תן לי.‬
‫לא, ילדה קטנה שלי! לכי לשבת.‬ ‫היא חושבת שהיא מבוגרת.‬
‫בבקשה, סבא.‬
‫דאגנו לך כאן, חזק במיוחד.‬
‫בבקשה.‬
‫דם צליינים.‬ ‫-סנגרייה, סבא, יין. זה בסדר.‬
‫תקשיבו, אני רוצה להגיד משהו.‬
‫אם אפשר לקבל את תשומת ליבכם.‬
‫כריס.‬ ‫-בבקשה, תקשיבו לי, משפחה!‬
‫תזדרז, סבא, בצלי השאלוט שלי בטיגון.‬
‫אלוהים.‬ ‫-טוב, השנה הזאת הייתה קשה.‬
‫עברנו הרבה שינויים.‬
‫האמת היא ש…‬
‫שאולי לעולם לא נהיה שוב ביחד כמו היום.‬
‫די!‬ ‫-זאת האמת, וצריך להגיד את זה.‬
‫כן, בחג ההודיה הזה,‬
‫עלינו להגיד תודה על כל הטוב שיש לנו.‬
‫אז תרימו את כוסות המה-שזה-לא-יהיה שלכם,‬
‫ושיהיה חג הודיה שמח למשפחת מוראלס.‬
‫חג הודיה שמח למשפחת מוראלס.‬
‫אני שמחה שאנחנו שותים לכבודנו,‬
‫במקום לכבוד זה שהמתיישבים אנסו ילידים.‬
‫בהחלט.‬
‫זו בעיה שאני עדיין‬ ‫מתכנן לטרוף את המילוי? אולי.‬
‫בסדר, זה טוב לשמוע את סבא שלכם‬
‫מבקש מאיתנו להתמקד בעצמנו,‬
‫שנקדיש יום אחד להכרת תודה בלבד.‬
‫למה שלא נתמקד בזה במקום?‬ ‫-בבקשה, אני רק רוצה חג הודיה שמח.‬
‫שלום. חג הודיה שמח.‬
‫למה הוא הזמין אותו?‬
‫לא יודעת, אולי כי הוא הבן של סבא?‬
‫אולי כי הוא הציל את סבא?‬ ‫כי הוא כל הזמן מציל אותך?‬
‫לפחות יש לך אבא.‬ ‫-אולי לא יהיה לי,‬
‫אחרי שאגיד לו שאני לא נוסע לפאריס.‬ ‫-מה?‬
‫שוב?‬
‫אתה אף פעם לא מקבל החלטה?‬ ‫-עמדתי לעבוד עם סראי!‬
‫היא מכרה לי חלום ואז פשוט קרעה אותו ממני.‬
‫מחרבן איפה שאתה אוכל.‬
‫מה תעשה עם הפיקדונות שלך?‬
‫להתראות!‬
‫הם הלכו להם,‬
‫יחד עם האמון שלי‬ ‫בנשים מהממות שיודעות להחזיק סכין.‬
‫אלוהים.‬
‫לפחות תהיה כאן כדי לשמור על סבא.‬ ‫מה תגיד לאבא שלך?‬
‫לא היום. היי, תבטיחו שלא תגידו מילה.‬
‫לא לסבא, לא לאבא שלי,‬ ‫אפילו לא לדלפינה הקטנה.‬
‫האמת שזה מצריך שבועת זרת.‬ ‫תביאו אותן, קדימה.‬
‫קדימה.‬ ‫-קדימה!‬
‫תקשיבו, אסור להרוס את מה שעלול להיות‬ ‫חג ההודיה האחרון של סבא כאן, אוקיי?‬
‫אוקיי.‬
‫עשרים דולר שזה עולה לפני הקינוח.‬
‫אני הולך על אחרי.‬
‫וכשאנצח, אל תגידי‬ ‫שיישומון התשלומים לא עובד!‬
‫בחייך!‬
‫קדימה, אני רעב מאוד, בואו נאכל ארוחת ערב!‬
‫אימא, איפה תפוחי האדמה שאני אוהבת?‬ ‫-את וחמשת סוגי תפוחי האדמה שלך! לכי לשבת.‬
‫סליחה שלא הכנתי טייטר-טוטס, ניילי.‬ ‫אולי בשנה הבאה.‬
‫היית אמור להטעין את זה, מה קרה?‬ ‫-לא, היית אמורה לבדוק את זה.‬
‫לא, דיברנו על זה לפני שיצאנו.‬ ‫-ואמרת שתבדקי את זה.‬
‫אני אעשה את זה, כמו שאני עושה הכול.‬ ‫-בוא, שב פה.‬
‫תודה.‬ ‫-אמרת שלום לאימא שלך?‬
‫היי, אימא, לא ידעתי שהוזמנת.‬
‫ארנסטו, למה לוס לא איתך?‬
‫אל תתחילי!‬ ‫-אשתך שונאת אותך עד כדי כך?‬
‫היא בחופשת סקי, אבל תודה שאת שואלת.‬
‫ואת, מתוקה? הרסת איזה בניין חדש לאחרונה?‬
‫שמתי עין על כמה.‬ ‫-אני בטוח.‬
‫אני גוועת! אפשר לאכול, בבקשה?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫למה שלא נחזיק ידיים,‬
‫נרכין ראש,‬
‫ונקדיש רגע של דממה כדי להתפלל‬ ‫לכל ישות רוחנית שאתם מאמינים בה?‬
‫לופיטה.‬
‫מסורות חדשות, אהובי. קדימה.‬
‫קדימה, אל תתביישו.‬
‫אוקיי, אפשר להיכנס?‬ ‫-סליחה.‬
‫סבא לא נראה בסדר.‬
‫הוא בסדר, תראה כמה אהבה יש לו.‬
‫כמה זמן זה רגע?‬
‫אני די בטוח שהוא נגמר. בואו נאכל.‬ ‫-רגע, עובדי אלילים שכמותכם!‬
‫ההודו לא מוכן.‬
‫אבל אנחנו רעבים!‬
‫אני יודע, סבא, אבל זה תהליך.‬
‫ילדה קטנה שלי, אולי תגידי לכולנו‬ ‫על מה את מודה בזמן שאנחנו מחכים?‬
‫אני מודה על סבא שלי,‬
‫על טיק-טוק,‬
‫על זה שגבהתי ב-1.25 ס"מ…‬
‫אה, ועל זה שכריס יביא לי‬ ‫כובע ברט אותנטי מפאריס.‬
‫אה… אצל מי הסלט?‬ ‫-לא לפני שההודו יגיע.‬
‫ההודו הזה הוא מריה קארי?‬ ‫-באמת.‬
‫לידיה, איך הולך בטיפול הזוגי?‬
‫מה?‬ ‫-טיפול?‬
‫יש לכם בעיות רציניות?‬ ‫-לא, זה…‬
‫אתם מהאנשים האלה‬ ‫שמשלמים למישהו כדי שיקשיב להם?‬
‫זה ממש מגוחך!‬ ‫-אימא!‬
‫למה שלא תשלמו לי?‬ ‫אני יכולה להקשיב לכם טוב יותר.‬
‫זה לא טיפשי.‬
‫ואלה בעיות של אנשים רגילים, את יודעת.‬
‫רצינו לתקן אותי,‬ ‫ואז ד"ר ג'נסן אמרה שצריך לתקן גם אותה.‬
‫אני אוהב את הטיפול.‬ ‫-אפשר לא לדבר על זה בשולחן האוכל?‬
‫אין בזה בושה.‬
‫הנשים צריכות לטפל בבעליהן,‬ ‫ולופה יודעת הרבה על זה, נכון?‬
‫הצעירות היום עצמאיות מדי.‬
‫סליחה?‬ ‫-אימא!‬
‫מה?‬
‫את רווקה כבר 12 שנה, מה לעזאזל?‬
‫אבל לא מבחירה, ילדה שלי.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-מי עוד רואה כאן "הרווק"?‬
‫לידיה,‬
‫לפעמים נשים חזקות מתקשות לשחרר ופשוט לקבל.‬
‫כן, בואו לא נחליף נושא.‬
‫אני מצטערת, לופה,‬ ‫אני באמת לא יודעת על מה את מדברת.‬
‫את מדברת על סקס? ראית את התינוקת שלנו?‬
‫אתה מדבר על סקס ליד השולחן, פרחח?‬ ‫-כן? ומה לגבי הפסל עם הציצים?‬
‫לפעמים צריך פשוט לשחרר ולהיכנע.‬
‫צריך להאמין שהיקום יתמוך בך.‬
‫טוב, מניסיוני,‬
‫היקום בורח באמצע הלילה, אז…‬
‫הוא לא ממש אמין.‬
‫תסלחו לי בבקשה.‬
‫תסלחו לנו.‬
‫מותק, בחייך.‬
‫אני אפתח! אני אלך.‬
‫בטח, לגמרי.‬
‫אני אצטרך ללכת לטיפול‬ ‫אחרי ארוחת הערב הזאת.‬
‫את תצטרכי טיפול לא רק בשביל זה.‬
‫סראי! חג הודיה שמח!‬ ‫-שלום, סבא.‬
‫סבא, אני בא.‬
‫התקשרתי אליך.‬
‫כן.‬
‫אני אוכל ארוחת ערב עם המשפחה שלי.‬
‫את לא אמורה להיות עם המשפחה שלך?‬
‫רק רציתי לראות אותך, כדי…‬
‫לא נסעת לפאריס.‬
‫סליחה, שכחת שגרמת לי‬ ‫להאמין שאנחנו נעבוד ביחד‬
‫ואז הפכת את העולם שלי‬ ‫בזמן שאת מחזיקה גליל נייר טואלט?‬
‫אה, שכחת. כדאי שתלכי.‬
‫אבל תשאירי את הפלאן.‬
‫כריס, ההצעה עדיין בתוקף,‬ ‫אם תרצה לבוא לעבוד אצלי במסעדה.‬
‫זה לא השתנה.‬
‫"אצלך."‬ ‫-איתי!‬
‫במטבח של סבא וסבתא שלי,‬ ‫שלקחת מאחורי הגב שלנו!‬
‫אי אפשר להאמין עלייך!‬ ‫-כריס, עצרת לחשוב רק שנייה‬
‫על כמה זה מטורף שאתה כועס עליי‬
‫על כך שאמרתי כן להזדמנות כל כך גדולה,‬
‫רק כי פעם בישלת שם?‬
‫סראי, לא סתם בישלתי שם פעם.‬ ‫זאת עבודת חייו של סבא שלי.‬
‫החנות כבר לא הייתה שלכם.‬ ‫-זה לא משנה.‬
‫החנות היא כמו חברה לשעבר?‬ ‫אם לא שלך, אז שלא תהיה של אף אחד?‬
‫מספיק.‬ ‫-לא, באמת, כריס.‬
‫כי אתה יודע מה הכי כואב?‬
‫זה היה ניצחון ענק בשבילי.‬
‫ענק.‬
‫וזה היה הכי משמעותי בעולם אם היית מבין.‬
‫החנות הייתה העתיד שלי.‬
‫לא.‬
‫זאת הכלבה שאתה דלוק עליה‬ ‫ולא מוכן לוותר עליה,‬
‫כי אתה פוחד לקבל החלטה.‬
‫הכול נראה טעים מאוד.‬
‫אז…‬
‫איך היה הטיפול הזוגי?‬
‫הבוגדת הכינה פלאן.‬
‫אל תהיי חצופה, צריך לחכות לכולם!‬
‫כמה זמן הם עוד יריבו?‬
‫אז מי יפרנס אותנו?‬
‫כל מה שיש לי זה להיות אבא, לידיה.‬
‫ונראה שאת נהנית‬
‫לגרום לי להתחנן לקבל ממך אישור.‬ ‫-לא! באמת שלא, אריק.‬
‫העבודה קשה. אני מותשת.‬ ‫אני לא רואה אותך, או את התינוקת שלי!‬
‫אני פשוט צריכה‬ ‫שמישהו יעזור לי כמו שאני צריכה.‬
‫אז תני לי לעזור לך!‬
‫תני לי פאקינג לעזור לך!‬ ‫-אני צריך פסק זמן מהריבים.‬
‫אני מוציא את ההודו,‬ ‫והוא זקוק לאנרגייה טובה.‬
‫אוקיי?‬
‫זה פלאן?‬ ‫-פלאן-פרידה. סראי הכינה אותו.‬
‫תרנגול ההודו!‬
‫אני אשמיד את הציפור הזאת!‬
‫לא, היא צריכה לנוח קודם.‬
‫לנוח? מה, היא עייפה?‬
‫סבא, אני לא רוצה שתסתכל עליה,‬ ‫תיגע בה או תוריד לה כנף, אוקיי?‬
‫בעצם, כולם, צאו לחמש דקות הפסקה.‬
‫חמש? מה?‬
‫חמש דקות?‬
‫לא. אני לא צריך‬ ‫שלידיה תציק לי על עוד משהו.‬
‫היי, אני חושב שהגיע הזמן‬ ‫לספר לאבא שלך על פאריס, בן דוד.‬
‫תוציא את כולם מהעניינים שלי.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫עבר זמן מאז שראינו אותו מכסח אותך.‬
‫חוץ מזה, אני מנסה לזכות ב-20 דולר…‬
‫קיבלתי עכשיו חתיכת פלאן מהאקסית שלי,‬
‫שנראתה הרבה יותר שווה‬ ‫מאיך שהייתי צריך שהיא תיראה כרגע,‬
‫אז, לא. מצטער, אפסים, אני לא עושה את זה.‬
‫טוב, בסדר. אז שנמשיך‬ ‫בהופעת חג ההודיה הזאת בשביל סבא?‬
‫בשביל סבא.‬
‫הגיע זמן ההודו.‬
‫סוף סוף.‬
‫וואלה!‬
‫זה הודו ברמה אחרת!‬ ‫-כן, כריס!‬
‫היה שווה לחכות.‬ ‫-את זה אני אקבע.‬
‫תראו איזה יופי!‬
‫למה לטוס לפאריס? כבר יש לך כוכב מישלן כאן.‬
‫כי ההודו הזה שווה חמישה כוכבי מישלן,‬ ‫ובפאריס מחלקים כוכבים אמיתיים, נכון, כריס?‬
‫כן, אבל כאן גם הקהילה מעריכה אותו.‬ ‫נכון, ילד שלי?‬
‫כמובן. ביקורות החמישה כוכבים של צ'ווי‬ ‫תמיד היו האהובות עליי.‬
‫טוב שכישרונות חמשת הכוכבים של כריס‬ ‫כבר לא יתבזבו על בלוטות הטעם של צ'ווי.‬
‫צ'ווי הוא מבקר קשוח.‬
‫אני בטוח, אני רק אומר,‬
‫תראה את כל הכישרון הזה‬ ‫שמתבזבז במסעדת טאקוס.‬
‫אני לא טס לפאריס, אבא.‬
‫מה אמרת?‬
‫אני רק…‬ ‫-לא.‬
‫חשבתי על זה טוב, וזה לא הזמן הנכון.‬
‫אנחנו לא יודעים מה יקרה עם סבא…‬ ‫-לא ייאמן!‬
‫היה לנו הסכם. לרגע לא התכוונת לתת לו ללכת.‬
‫אני? לא ידעתי.‬ ‫-כאילו שאתה בכלל מקשיב לי.‬
‫זקן עקשן שכמותך.‬ ‫-מה הבעיה שלך? מה מטריד אותך?‬
‫שמישהו ייתן לו איזו עוגייה.‬ ‫-אריק, אתה יודע איך זה.‬
‫מי שלא מקריב מספיק עבור המשפחה הזו,‬ ‫לא אוהב אותו. נכון?‬
‫ככה שמרת על אלחנדרו כאן.‬
‫ככה אתה מנסה לשמור עליי,‬ ‫ככה אתה שומר על כריס.‬
‫למה לערב בזה את אבא שלי?‬ ‫-ארנסטו, אני מזהיר אותך.‬
‫אני מזהיר אותך.‬
‫כי אבא שלך עדיין היה כאן,‬
‫אם הוא לא היה כל כך עקשן.‬
‫שוב עם זה?‬
‫אני אשם? אלחנדרו חזר כדי לעזור לאבא שלו.‬
‫כן. הוא רצה להישאר, קסימירו.‬ ‫-די להגן עליו, ביאטריס.‬
‫הוא מת בגללו.‬ ‫-הוא מת בתאונת דרכים.‬
‫מתשישות.‬ ‫-זאת הייתה תאונה.‬
‫הוא נרדם על ההגה כי הוא עבד בלי מנוחה‬ ‫בניסיון להציל את החנות ההיא!‬
‫אבל אתה לא יכולת אפילו לתת לו את הזמן‬
‫לרדוף אחרי החלום הטיפשי שלו, נכון?‬
‫מה אמרת לו?‬
‫"די לבזבז את הזמן, לא תעשה מזה כסף!"‬
‫בבקשה, דוד, די.‬
‫כולנו כל כך אוהבים את סבא, שאנחנו פשוט…‬
‫רוצים להקריב הכול בשבילו,‬ ‫אפילו את האושר שלנו, נכון?‬
‫כן, כי הוא תמיד היה שם בשבילנו.‬ ‫-כן, בניגוד אליך. כשהיינו זקוקים למשפחה,‬
‫עפת מפה בלי להביט לאחור.‬ ‫-אני? את חושבת שאני עזבתי?‬
‫ואו.‬
‫ניסיתי לתמוך בשלושתכם אחרי שאבא שלך מת.‬
‫ביאטריס, ספרי להם את האמת.‬ ‫-אימא, מה?‬
‫אנחנו לא צריכות את הכסף שלו.‬
‫טוב, לקחת אותי מכאן,‬ ‫רחוק מכל מי שאני אוהב.‬
‫ניסיתי להגן עליך.‬ ‫-למה לא חזרנו?‬
‫כי הוא אמר לי לא לחזור!‬
‫"אני לא רוצה לראות שוב את הפרצוף שלך!"‬ ‫-מספיק!‬
‫לא יהיו דיבורים כאלה בבית שלי!‬
‫ובטח שלא עם חוסר כבוד שכזה!‬
‫זה הסבא שאני מכיר.‬
‫התחייבת, כריס, אז אתה נוסע לפאריס.‬
‫לא. אני לא.‬
‫באמת התחייבתי, אבא.‬
‫עמדתי לעבוד עם סראי, הבחורה שאני אוהב.‬
‫איך תדע את זה?‬
‫נחש מה?‬
‫פשוט לא אכפת לי.‬
‫כי אף אחד לא יגיד לי שוב מי אני,‬
‫או מה אני צריך לעשות. לא אתה, לא סראי,‬
‫ולא ההודו המזדיין הזה!‬
‫תודה.‬
‫תודה, לופיטה. שבי.‬
‫הבן שלי צודק.‬
‫אני לא קדוש.‬
‫אנה.‬
‫זה נכון, מה שארנסטו אמר.‬
‫אולי אף פעם לא אמרתי לאבא שלך‬ ‫באופן מפורש לוותר על החלומות שלו,‬
‫אבל תמיד אמרתי לו שהמשפחה‬
‫קודמת לכול.‬
‫וזה מה שהוא עשה.‬
‫סבא, אני…‬ ‫-לא, תני לי לסיים.‬
‫ביום שבו עזבתי את מקסיקו, לא רציתי לבוא.‬
‫אבל אבא שלי אמר לי שזה מה שאני חייב לעשות.‬
‫להקריב…‬
‫הכול, למען המשפחה.‬
‫כי זה מה שגברים עושים.‬
‫הם מקריבים.‬
‫לעזוב את מקסיקו…‬
‫בלי דלפינה…‬
‫בלי הבנים שלי…‬
‫בלי לדעת אם…‬
‫אי פעם אראה אותם שוב,‬ ‫זאת הייתה ההחלטה הקשה בחיי.‬
‫אבל זה מה שהיה חייב לקרות.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי את אבא שלי,‬
‫יושב על הסוס שלו…‬
‫חובש את כובע הבוקר שלו ונועל את המגפיים…‬
‫הוא היה גאה מאוד.‬
‫הוא לימד אותי את הדרך היחידה שהוא הכיר…‬
‫לאהוב את המשפחה שלו.‬
‫ואני ניסיתי לאהוב את הבנים שלי…‬
‫בדרך היחידה שאני מכיר.‬
‫אפליקציית התשלום שלי היא "אנה-מנצחת".‬
‫אנה, היית צעירה מדי‬ ‫בשביל להבין מה קורה עם אבא שלך, ו…‬
‫הרגשתי אחראית.‬
‫לא, אימא!‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫תקשיבי,‬
‫תודה.‬
‫תודה, אימא.‬
‫שהיית גם אימא וגם אבא שלי.‬
‫אתה אף פעם לא מדבר על אבא שלך בטיפול.‬
‫את לא מדברת על אימא שלך.‬
‫אני חושבת שאולי כדאי‬ ‫שתישאר באל.איי כמה ימים.‬
‫המשפחה שלך צריכה אותך.‬
‫גם את המשפחה שלי.‬
‫כמובן.‬
‫אני רק חושבת שאולי אנחנו צריכים…‬
‫להתרחק קצת, לכמה ימים.‬
‫להתרחק?‬
‫רק לכמה ימים.‬
‫זה לא בשבילך, זה פשוט…‬
‫אתה יודע, אני צריכה ל…‬
‫אם זה מה שאת צריכה.‬
‫רק לכמה ימים.‬
‫אוקיי.‬
‫איך זה בתור לתת ולקבל?‬
‫תודה.‬
‫אל תרגיש מחויב,‬
‫אבל אתה יכול להישאר כאן כמה שתרצה.‬
‫חשבתי…‬
‫להישאר כאן עד לשימוע.‬
‫אני רוצה לבלות איתך קצת זמן.‬
‫מה זה הרעש הזה?‬
‫זה הטיק-טוק שלי. תראו.‬
‫סבא!‬ ‫-סבא!‬
‫זה מה שעשית כל היום?‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬