ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
ОДИН МІСЯЦЬ ПО ТОМУ
О так.
Господи.
Боже, як я забула, який приємний секс?
-Ти така сексі. -І ти сексі, коханий.
Ми найгарячіші коханці…
-Ми повернулися. -Так.
Ой, вибач…
Не йди.
Ходи до мене.
Я не кричу.
У нас добре виходить тихий секс.
Тихенько ти.
Подобається?
Спи!
Іди візьми її.
Мій будильник.
Чорт, уже йду!
То був останній? Коли знову знадобиться?
Чудово. Дякую.
Добре.
До побачення.
-Що ти робиш? -Що?
Це графік годування Дельфіни.
А список покупок ти пишеш на туалетному папері? Дякую.
Ні, він отут.
Добре, мушу бігти.
Не забудь купити підгузки в Target,
власної марки.
Підгузки з Target, дешева марка, ясно.
Коханий, як ти збираєшся не забути про підгузки з Target,
якщо твоє нагадування тут удома?
Легко. Коли зварю каву, я погодую Дельфіну й побачу гумку на ліжечку,
яка нагадає мені підрізати їй нігті.
Рожевий нігтик нагадає мені винести сміття.
Коли винесу сміття, побачу дверну ручку та згадаю про підгузки в Target.
Який же ти дурило.
Просто в мене своя система.
Любий, це чудова система. Це…
-Не будь такий… ніжний. -Я завжди ніжний.
Чесно, мушу бігти. Бо спізнюся.
-Ти не поснідала. -Трохи перекусила, і так наїлася.
І не забудь слати мені фотки.
Знаю, фотки, якщо вона пукне дуже мило чи ще щось таке.
-Поводься добре! Люблю тебе! -Іди вже.
-Усе, па-па. Я тебе люблю! І ти скажи! -Люблю тебе.
Твоя мама божевільна, ти знала? Чесне слово.
Бачу, ти дуже голодна. Поглянь, що в нас тут є для тебе.
Готова? Поїхали!
У мене презентація з деканами цього…
Знаю. Ти їх порвеш.
Для цього мені треба зосередитися на вебсайті, а я завалена паперами.
-Розумію. -Саро, мені дуже потрібна допомога.
А якщо чесно, то ще й перерви, щоб зціджувати молоко.
Я зрозуміла. Як я можу допомоги тобі як кольоровій жінці?
Я як кольорова жінка хотіла б найняти помічника-студента,
щоб скинути на нього частину роботи та зосередитися на презентації.
Більше ні слова, сестро. Одна умова.
Нема часу нікого вчити, найми когось з адміністративним досвідом.
Ті стажери з Google чудові. Найми когось із них.
-Прекрасно. Добре. -Поки я не пішла… тримай.
Сьюзан, хіба ти не маєш бути на уроці?
Господи, притримай коней. Зараз буде.
Так, добре.
Як я тобі?
Знаю, це не мамині цицьки, але мусиш обійтися цим.
Хто це?
Привіт, Діду, як справи? Знаю.
Ти бачив новини?
Бачив. Ти був неймовірний. Можна я тобі передзвоню?
Вони виставили мене жалюгідним…
Безнадійним злидарем, якому потрібна допомога.
Але тобі потрібна допомога, Діду. Усе не так погано.
Синку, коли ти повернешся попрощатись із такерією?
З'їсти останнє тако.
Скоро. Дуже скоро.
-Просто… -Добре.
Це не так легко через дитину та інші справи, розумієш?
Розумію.
Ну, то… приїжджай, коли зможеш.
Приїду, Діду.
ЕРІК
Чорт.
Передзвоню на наступній перерві.
Обіцяю.
-Господи! -Бляха-муха!
О боже.
Боже, мені дуже шкода.
Вочевидь, Меркурій досі ретроградний.
Ти Діана?
Я так нервую на співбесідах.
Гей, усе в порядку. Дихай. Я теж нервую на співбесідах. Сідай.
А потім обережно огортаємо останній раз,
отак…
І вуаля.
Ваше немовля — крихітне буріто.
Здається, у моєму буріто забагато рису.
Схоже на те.
Або просто татко кепсько сповиває свого пиріжечка.
Ні, усе чудово.
Ти просто загортав у протилежному напрямку,
але й так підійде.
-То я все зробив неправильно? -Ні, ти зробив це по-своєму.
-Ти зробив вибір. Це головне. -Так.
Пам'ятайте, неправильного вибору не буває.
Буває лише вибір, правильний для вас.
Я не звик не робити неправильний вибір.
Це приємно.
Вибачте, народ.
Я просто така придушена
всією цією відповідальністю за дитину.
Я так утомилася.
Зараз я наче тримаюся лише на каві.
Слухай, у цьому просторі нема чого соромитися.
Що б не допомагало тобі пережити цей час, роби це.
Щаслива мама, щасливе дитя.
-Усе, що завгодно. -Усе, що завгодно.
Навіть не починай про цього привласнювача Бед Банні.
Знаю, тобі він здається милим,
але Тего Кальдерона я б хотіла в будь-який день.
Я б узяла Бед Банні по вівторках і четвергах,
якщо йому стане трохи самотньо.
-Так, слухай. -Ляпнула забагато й зарано?
Ти письменниця.
Борешся за права трансгендерів.
-Студентка першого покоління в Стенфорді. -Як і ти.
-Ось у чому справа… -Ти мене не наймеш.
Потрібен адміністративний досвід.
-У мене він є. -Чому його тут не вказано?
Бо мене звільнили.
Ясно. Що сталося?
Мій білий цисгендерний гетеросексуальний бос сказав,
що я не відповідаю їхній культурі.
Дівчинко, ми обоє знаємо, що це означає.
Але слухай,
я вже знаю, що бути твоєю помічницею буде складно,
але це ж студентська робота,
і я ж вступила в Стенфорд, то я хоч настільки розумна.
-Я впораюся. -Добре.
Поверни той досвід у резюме. Але не вказуй боса поручителем.
Тоді спробую тебе проштовхнути.
Дякую. Обіцяю, ти не пошкодуєш. Дякую.
Цей курс чудовий.
Хотів би я, щоб матуся цього карапуза була тут.
Ви б їй сподобалися, хлопці. Дівчата… Жінки. Вибачте.
Знаєш, ми теж дуже раді, що ти тут з нами.
До речі, у нас є для тебе маленький сюрприз.
Що?
Ми подумали, що тобі незручно буде носити кепку «Матуся і я».
Ми не хотіли, щоб ти почувався обділеним.
Що? Нічого собі!
Дякую.
Така класна.
Поплескаємо нашому єдиному таткові.
Ура, Енріке!
ТАТКО
Я зібрала пропозиції заходів і скарги на житло за тиждень
і впорядкувала їх по алфавіту
за організацією та прізвищем.
Швидкі результати. Дай гляну.
Ще й кольором позначила?
-Вона вчиться в Стенфорді. -Молодець.
Можна вийти на 15 хвилин? Хочу трохи подихати.
Так, іди.
-Дякую. -Звісно.
Лідіє, ти бачила Діану?
Так, вона вийшла на 15 хвилин.
Я просила її принести мені каву годину тому.
Вибач, забула. Я сказала їй зробити обідню перерву.
Зараз напишу їй захопити тобі каву.
Дякую.
Діано, де ти була?
Вибач.
Я щойно розійшлася з хлопцем.
-Треба була хвилька. -Мені шкода. Розрив — це так неприємно.
Ти ж мала вийти на 15 хвилин.
-А тебе не було годину. Сара просила каву. -Я забула про каву.
Вона не знає, де кавоварка? Не вміє робити каву?
-Будь ласка… -Мені ж сумно.
Я розумію. Тихіше, ти ж на робочому місці.
Знаєш що, я принесу каву, а в тебе є п'ять хвилин,
щоб умитись і повернутися до роботи, добре?
Яка ти розумна. Дякую.
Буду за п'ять, може, десять хвилин, бо мені так сумно.
Ні, Діано, п'ять. Маєш п'ять хвилин. Повертайся через п'ять.
Повернуся, коли мені буде краще. Дякую.
Що?
ПОНЕДІЛОК
Дівчино…
Ні, сестро, мій робочий час скінчився.
Тут пише: «Сара». Це не твоє.
СЕРЕДА
П'ЯТНИЦЯ
Звідки ти знаєш, що я гарна? Ти ж мене не бачиш.
Я виглядаю як? Дуже гарно?
Вставай. Я не можу весь час тебе покривати. Ти це серйозно?
Встаю. Вибач.
Умираю через свій курс хімії,
але матеріали для твоєї презентації готові, і це вищий клас.
Ти їх порвеш.
Презентація о 15:00, ясно?
Ти маєш підготувати конференц-зал, бо мені треба час зцідити молоко.
Розумієш? Я маю зцідити молоко. Упораєшся?
-Я про все подбаю. -От і добре.
Перепрошую, ви не знаєте, де Лідія?
О боже. Ти Ерік, а це крихітка Дельфіна.
Так. Вибачте, а ви хто?
Діана. Підопічна Лідії. Ну, щось типу протеже, брате, серйозно.
Вона нині не вилазить із зустрічей, татусю. Не знав?
Ні, чорт. Не знав.
-Бляха. -Що таке?
Я приніс їй обід-сюрприз, щоб підбадьорити перед презентацією.
Але нічого страшного. Це може бути перекус після зустрічей.
Я можу чимось допомогти?
Я тут погано орієнтуюся. Знаєш, де парк?
Авжеж.
Я, власне, збиралася зробити перерву.
-Я тебе проведу. -Чудово. Показуй дорогу.
-Але не дивися на мій задок. -Вибач, що?
-Ти теж тут учився? -Я?
Я розумненький, але не для Стенфорду, як Лідія.
Ти, певно, теж досить розумна.
Владні структури так вважають.
Так, ти вписуєшся.
Вписуюся?
Роззирнися, котику.
Весь цей кампус — суцільний культурний шок і винос мозку.
Думаю, я б теж сюди не вписався.
Такі заклади, як Стенфорд, створені не для нас.
Чорт, навіть моя сім'я не створена для мене.
-Справді? -Сідай.
Ти чорна вівця у своїй сім'ї?
Бо моя сім'я очікує, що я все зроблю і що все завалю.
У мене те ж саме, серденько.
Справді?
ЛІДІЯ ДІАНО, ДЕ ТИ?
Бляха.
А тепер ми в Пало-Альто.
Стараємося з усіх сил
і все одно косячимо на відстані 650 км.
Я на це заслужила.
-Що там? -Хочеш курнути?
Ще б пак.
Що?
Знаєш, мабуть, ні. Не можу. Дитина.
Точно.
А що, як я потримаю Дельфіну там,
поки ти покуриш тут, а потім ти повернешся до Дельфіни туди,
а я покурю тут.
Тоді ніхто не пихтітиме їй в обличчя.
Це звучить дуже відповідально з нашого боку.
-Погодься, це відповідально. -Діло кажеш.
Я не знаю.
Це ж один косячок.
Як бачите, якщо дотримуватимемося мого графіка,
розширимо Центр студентського життя на всіх студентів випускного курсу,
які зможуть пройти ряд вебінарів навесні 2023 року.
-Лідіє. -Так.
Люба, може, ти…
Вибачте, народ. Новоспечена мама. Зараз повернуся.
Тебе теж таке бісить, Джиме?
Отже…
-Люба, знаєш, кого я щойно… -Діана не прийшла!
Декани прийшли, а з мене текло, як з корови.
-Текло куди? -Дай я з нею поговорю.
Еріку, з ким це ти?
Увімкни динамік.
Алло, королево. Хочеш тако з такерії «Хіменес»?
Що вона там робить?
Ми просто чілимо. Куримо, щоб заспокоїти нерви перед…
Бляха. Нарада.
Ви що, обоє обдовбані?
Ні, ми викурили тільки один косячок, чесно.
Діано, сьогодні можеш не повертатися. Поговорю з тобою завтра.
Еріку?
Ти мене дуже розчарував.
Гей, люба. Ти як?
Бувало й краще, сестро.
Нема чого соромитися.
Зі мною таке траплялося десь тричі з усіма моїми трьома дітьми.
Як у тебе вийшло? З трьома дітьми, шлюбом, кар'єрою?
Так собі, дорогенька.
Якби не няня, яка з нами жила, і оплачуваний декрет мого чоловіка,
я б уже була розлучена.
Декрет чоловіка, он воно що.
Ніхто з нас не супержінка, ясно?
Нам усім інколи потрібна допомога.
Позичити запасну блузку?
Так, дякую.
Добре. Витри сльози, і повертаймося до роботи.
-Слухай, мамусю, перш ніж ти щось скажеш… -Ні.
Вислухай мене.
-Ти була мені потрібна сьогодні. -Знаю…
Перестань говорити!
Я попросила тебе про одну річ,
щоб я могла виділити десять хвилин мого дня на зціджування.
Це все.
Я поручилася за тебе.
Навіщо ти так легковажно поводишся в Стенфорді?
Як-от куриш траву з батьком моєї дитини й моєю дитиною?
Легковажність — типу мій бренд, респектабельність — не моє…
Це я маю проводити з ними час.
А натомість я тут покриваю тебе,
а ти мене продинамила.
Я думала, у нас порозуміння, але знаєш що?
Це вже занадто.
Тебе звільнено.
Зробімо коротку перерву.
Зроби довгу перерву.
Це твій останній робочий день. Збирай речі й іди.
-Ти серйозно? -Пропусти мене, будь ласка.
Це моя провина. Я ж дорослий.
Знаю, але я не можу звільнити тебе з нашої сім'ї.
Але вона так важко працює. Ну, припустилася однієї помилки…
Не однієї помилки, Еріку.
Діана — риба, а ти хочеш, щоб вона лізла на дерево,
чи як там казав Ейнштейн.
Можливо, лише можливо, ти…
Ти не цінуєш Діану за її здібності.
Мені начхати на рибу й дерева,
Еріку, мені просто потрібен хтось,
хто зможе трошки полегшити мені життя,
щоб я могла, прийшовши додому, провести час із донечкою.
Ясно.
-Вибач. -Ага.
Я тебе люблю.
Давай будемо спати, добре?
Я тобі пробачаю.
Я найняла її назад.
Вона обдовбалася на роботі.
Ти була права. У неї немає адміністративного досвіду.
Я тебе почула. Але різноманіття — директива факультету.
Я не можу звільнити латиноамериканську трансгендерну жінку.
-Вона старається. Діана залишається. -Вона обдовбалася. На роботі.
Ми дамо їй ще один шанс.
І є ще дещо.
Навчання расової чутливості?
І… тренінг про несвідоме упередження.
-Фігня якась. Ти не расистка. -Правда ж?
Хоча трошки зарозуміла.
Але серйозно,
де мені знайти час на шестигодинний онлайн-тренінг?
-Шестигодинний? -Отож.
Прокляття.
Ми знайдемо час. Бляха.
-Шість годин. -Шість годин.
Любий, я не можу. Я ж годую груддю.
Зцідиш і виллєш, кохана. Тримай.
-Дякую. -Я готую енчиладас.
Які? Червоні чи зелені?
Не відповідай. Це, мабуть, расистське запитання.
Я ж тепер расистка, тож… Маю бути обережною.
Я пройду цей шестигодинний курс замість тебе.
Не може бути. Справді? Ти серйозно?
-Так. -Дякую.
Хочу, щоб ти знала, що можеш покластися на мене.
Ви пройшли 77 кроків, щоб стати противником расизму.
Добре.
Що таке, крихітко? Так.
Декому потрібно 77 кроків, щоб знати, як не бути гівнюком.
Але не тобі, ні.
Бо ти й так бездоганна.
Давай вкладемо тебе спати. Ходімо.
Швиденько.
Добре, поставлю тебе отут.
Татко доробить ці кроки. Глянемо, що тут ще треба.
ПЕРЕВІРКА ЗНАНЬ ПОЧАТИ НА ЧАС
Ви знущаєтеся. Серйозно?
Та годі.
Так.
-Ваш сеанс завершиться за 20 секунд. -Ні, будь ласка.
Будь ласка, ні. Знову 77 кроків?
Бляха. Прання.
НЕ ЗАБУДЬ ПРО ПЕРЕРОБКУ ЦІЛУЮ! ЛІДІЯ
Не забудь про пере… Ще й переробка.
Ні, тихенько. Спи, сонечко. Будь ласка.
Добре.
Поставлю тебе тут.
ПОМИЛКА ПОВТОРІТЬ КУРС
Прокляття. Ні!
Добре.
Роби все, що треба, щоб це пережити.
Щасливий татко, щасливе дитя.
Крок перший: визнайте проблему.
Заткнися. Що ти знаєш про моє життя.
Ні. Що? Давай.
Трясця.
Усе добре. Татко — ідіот, але татко вже йде.
От бляха.
Я знав, що так станеться.
Треба було одне не замикати.
Можна було це не забути? Ні.
Бляха.
Йо, ти знаєш, що робити.
Давай.
Зараз буду.
Знаю, я ідіот, але я тебе люблю.
Господи, будь ласка.
Ось так.
Ура. Так!
-Офіцере, чорт. -Тримай руки так, щоб я їх бачив.
Двері захлопнулися.
Я тут живу. Моя донечка всередині.
Руки так, щоб я їх бачив.
Можна я повернуся всередину? Там моя донька.
Руки вгору!
Мені треба до доньки! Слухайте, я тут живу. Господи.
Не рухайся.
Зважайте на добробут дитини.
Це все було необов'язковим.
Хто вас викликав?
Коли двері знову захлопнуться, викликайте пожежників.
Добре. Мабуть, той покидьок.
-Як тобі таке? -Не треба, прошу.
Що?
Будемо винити мене, а не сусіда-расиста? Пішов ти!
Мені не подобається, що батько моєї дитини травокур.
Тепер я травокур?
О боже.
Усі ці технарі тут курять траву, а травокур я?
Я поганий тато.
Ніхто не кличе поліцію, коли вони хочуть зайти додому.
Бо ці технарі користуються календарями,
а не довбаними гумками.
То неправильно не те, що я роблю, а як.
Усе моє життя крутиться довкола тебе й Дельфіни.
І я маю вибачатися за те, що потребую чогось для себе.
Я дещо вивчив сьогодні.
Припини.
Несвідоме упередження. Ні, ти мене вислухаєш.
Коли люди формують стереотипи про інших поза своїм свідомим розумінням.
Тоді мене осінило. Саме це ти й робиш.
Іноді я наче за межами твого свідомого розуміння.
-Ти дивишся на мене так, як сусіди. -Боже.
Як на злочинця. Як на невдаху.
Ого.
Ось що ти про мене думаєш? Про мене?
Ти, певно, геть здурів.
Знову, я неправий.
Ти права. Я неправий.
Щодо своїх почуттів. Прекрасно.
Ти що…?
Як передбачувано! Прощавай!
Діано?
Ти живеш у машині?
Я втратила стипендію,
коли кинула забагато предметів.
Тепер гуртожиток мені не по кишені.
Чому ти кидаєш курси, Діано?
Ну,
коли в тебе важкі панічні атаки й депресія,
зосередитися дуже важко, розумієш?
Алергії теж усе ускладнюють.
Ти не можеш жити в машині.
У тебе нема друзів чи родичів?
Я покладаюся лише на себе.
-І мого татка. -О, добре, у тебе тут є батьки.
Лідіє, мого папіка.
Я збираю на квартиру за межами кампуса.
Уже майже назбирала.
Це добре.
Вибач.
Вибач, що я облажалася.
Офісна робота не для мене.
Але мені треба були гроші.
Та ні, усе нормально.
Я знаю, як це, пристосовуватися до всього цього,
коли ти не вписуєшся із самого початку.
Треба постійно доводити…
що ти достатньо розумна,
достатньо здібна, щоб бути тут, розумієш?
І це так важко.
Я розумію.
Іноді я забуваю про це, і…
Тому я така строга з людьми.
-Людьми? -Людьми.
Людьми-рибами.
Розумієш, ти очікуєш, що риба залізе на дерево,
але це ж риба, і ти риба, і…
Чому я не можу любити рибу за те, що вона риба?
Він старається, по-своєму, по-риб'ячому.
Розумієш?
Ні, мамусю, я заплуталася.
Але це нічого, бо в мене все одно алергія на рибу.
Ви слухаєте радіо Бейкерсфілда на хвилі 94,6.
Ця композиція присвячується всім, кому потрібне нагадування,
що ви в цьому місті не самі.
Не вішайте носа, королі й королеви.
ТАКО ТУТ
ЛОС-АНДЖЕЛЕС 180 КМ
Переклад субтитрів: Галина Шрам