EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
EN MÅNAD SENARE
Åh, jävlar. Ja.
Herregud.
Hur kunde jag glömma hur skönt sex är?
-Du är så sexig. -Du är sexig, älskling.
Vi är de sexigaste jävla…
-Vi är tillbaka. -Ja.
Oj, förlåt.
Gå inte.
Kom hit.
Jag skriker inte.
Vi är så bra på tyst sex.
Det är bäst att du är tyst.
Gillar du det?
Somna om!
Gå och hämta henne.
Det var mitt alarm.
Fan, jag kommer.
Var det den sista…? När behöver du den igen?
Fantastiskt. Tack.
Okej.
Okej, hej då.
-Vad gör du? -Vadå?
Det är Delfinas matschema.
Skriver du inköpslistor på toapapper nu? Tack.
Nej, jag har den här.
Okej, visst. Jag måste gå.
Du måste komma ihåg att köpa blöjor från Target.
Köp deras eget märke.
Blöjor från Target. Billigt märke. Uppfattat.
Älskling? Hur ska du komma ihåg Target-blöjorna
om din lista är här hemma?
Lätt. Efter kaffet matar jag Delfina,
då ser jag gummibandet på spjälsängen. Det påminner mig om att klippa naglarna.
Hennes rosa nagel påminner mig om att ta ut soporna.
När jag tar soporna,
ser jag dörrhandtaget och tänker: "Köpa blöjor på Target."
Du är en dåre.
Nej, jag har bara mitt sätt.
Hjärtat, det är ett bra sätt. Det är…
-Var inte så känslig. -Jag är alltid känslig.
Nu måste jag gå. Jag är så sen.
-Du åt inte frukost. -Jag tog en tugga och blev mätt.
Glöm inte att skicka foton.
Bilder om hon pruttar gulligt eller nåt sånt - ja.
-Var snäll! Jag älskar dig! -Stick nu.
-Hej då. Jag älskar dig! Säg tillbaka! -Älskar dig.
Din mamma är galen. Hon är helgalen.
Du ser hungrig ut, men se vad vi har här till dig.
Redo? Nu kör vi!
Jag har presentationen för dekanerna…
Jag vet. Du kommer att göra succé.
Ja, men då måste jag fokusera på hemsidan,
men jag har så mycket pappersarbete.
-Låter vettigt. -Sarah, jag behöver hjälp.
Och för att vara ärlig… Jag behöver raster för att pumpa.
Jag förstår. Vad för stöd kan jag ge dig som icke-vit kvinna?
Som icke-vit kvinna, skulle jag vilja anställa en student,
för att få avlastning, så att jag kan fokusera på presentationen.
Säg inget mer, syster. Ett villkor.
Vi har inte tid att öva upp nån, så anställ nån med erfarenhet.
Google-praktikanterna är toppen. Anställ en av dem.
-Toppen. Okej. -Innan jag går… Varsågod.
Susan, har inte du lektion?
Ta det lugnt. Det kommer.
Ja. Okej.
Hur ser jag ut?
Det är inte mammas bröst, men det får duga.
Vem är det?
Läget, Pop? Jag vet…
Såg du nyheterna?
Ja. Du slog alla med häpnad. Kan jag ringa tillbaka?
De fick mig att låta så patetisk…
Som om jag är nån uteliggare som behöver hjälp.
Du behöver hjälp, Pop. Det är inte så illa.
Mijo, när kommer du tillbaka och tar avsked av restaurangen?
Och äter en sista taco.
Snart. Jättesnart.
-Det är bara det att… -Okej.
Det är inte så lätt med bebisen och allt.
Jag förstår.
Kom när du kan bara.
Det ska jag, Pop.
Jäklar.
Jag ringer på nästa rast.
Jag lovar.
-Men, Gud! -Åh, helvete!
Herregud.
Herregud. Ursäkta mig.
Merkurius är tydligen fortfarande i retrograd.
Är det du som är Diane?
Intervjuer gör mig så nervös.
Det är okej. Andas.
Jag blir också nervös. Sätt dig.
Och så viker vi en sista gång…
Så där…
…och…
…voilà.
Din bebis är en liten burrito.
Min burrito har fått lite extra ris.
Ja, det har den.
Eller så suger pappa på att linda sin gordita.
Nej, det ser bra ut.
Du vek åt motsatt håll, men det funkar ändå.
Så jag gjorde fel?
Nej. Du gjorde det på ditt sätt.
-Du gjorde ett val. Det är det viktiga. -Ja.
Kom ihåg att inga val är fel.
Det finns bara val som är rätt för dig.
Jag är inte van vid att inte göra fel val.
Det känns fint.
Förlåt, hörni.
Jag är bara så överväldigad…
…av det här nya bebisansvaret.
Jag är så trött.
Det är som om jag lever på kaffe just nu.
Här behöver ni inte skämmas för någonting.
Gör vad som krävs för att ta er igenom den här tiden.
Glad mamma, glad baby.
-Vad som än krävs. -Vad som än krävs.
Börja inte ens prata om Bad Bunnys jädra appropriering.
Du kan tycka han är söt,
men ge mig Tego Calderón alla dagar i veckan.
Pero, jag tar Bad Bunny på tisdagar och torsdagar,
om han känner sig ensam.
-Lyssna… -För mycket, för fort?
Du är publicerad författare. Du är volontär på coola transrätt-ställen.
-Du är första generationen på Stanford. -Som du.
-Här är grejen… -Du kommer inte anställa mig.
Jag behöver nån med admin-erfarenhet.
-Jag har admin-erfarenhet. -Varför är den inte med?
Jag fick sparken.
Okej. Vad hände?
Min vita, heterosexuella, cis-chef…
…sa att jag inte passade in i kulturen.
Tjejen, både du och jag vet vad det betyder.
Pero, lyssna…
Jag vet att det är komplicerat att assistera en chef som du.
Men det är ett studentjobb.
Jag kom in på Stanford, så jag är i alla fall smart.
-Jag klarar det. -Okej.
Kan du sätta det på ditt CV? Använd inte din gamla chef som referens.
Jag kanske kan få det godkänt.
Tack. Du kommer inte att ångra det. Tack.
Den här kursen är jättebra.
Jag önskar att hennes mamma kunde vara med.
Hon skulle älska er, tjejer. Kvinnor, förlåt.
Vi är också glada att ha dig här.
På tal om det… Vi har en överraskning åt dig.
Va?
Vi tänkte att det kunde vara pinsamt för dig att ha en "Mamma och jag"-keps.
Vi ville inte att du ska känna dig utanför.
Va? Nämen, herregud.
Tack.
Jag älskar den.
En applåd för vår enda pappa.
Heja, Enrique!
PAPPA
Jag är klar med veckans eventförslag och bostadsklagomål.
Jag har sorterat dem i alfabetsordning, efter organisation och efternamn.
Det gick snabbt. Få se.
Y färgkodad también?
-Hon är Stanfordstudent. -Just det.
Kan jag ta en snabb rast? Jag behöver lite luft.
Ja, självklart.
-Tack. -Ja.
Lidia, har du sett Diane?
Ja, hon tog bara en snabb rast.
Jag bad henne hämta kaffe för en timme sen.
Ursäkta. Mitt fel. Jag sa åt henne att ta lunch.
Jag sms:ar henne om ditt kaffe. Tack.
Diane, var har du varit?
Förlåt.
Min pojkvän och jag gjorde just slut. Jag behövde en paus.
Ja, jag beklagar. Uppbrott är tuffa.
Du skulle ta en snabb rast.
-Du tog en timme. Sarah bad om kaffe. -Jag glömde kaffet.
Kan hon inte hitta bryggaren? Vet hon inte hur man gör kaffe?
-Snälla… -Jag är ledsen.
Jag förstår. Lugna dig, du är på en arbetsplats.
Vänta lite.
Jag hämtar kaffet. Du tar fem minuter och kommer tillbaka och sätter igång.
-Okej? -Du är så smart. Tack.
Jag tar fem, kanske tio, för att jag är ledsen.
Nej, Diane. Du får fem minuter. Kom tillbaka om fem.
Jag kommer tillbaka när jag mår bättre. Tack.
Va?
MÅNDAG
Tjejen…
Nej, syster. Jag har ju lunch.
Det är Sarahs. Den är inte din, mama.
ONSDAG
Hur vet du att jag är söt? Du ser mig inte ens.
Hur jag ser ut? Jag är vacker.
Skärp dig, tjejen. Jag kan inte täcka upp för dig. Allvarligt?
Jag är vaken. Förlåt.
Min kemikurs tar kål på mig,
men ditt presentationsmaterial är klart och det är helt otroligt.
Du kommer att vara grym.
Presentationen är klockan tre.
Du måste förbereda konferensrummet. Jag behöver tid för att pumpa.
Fattar du? Jag måste hinna pumpa.
-Klarar du det? -Jag fixar det.
Bra samtal.
Ursäkta, vet du var Lidia är?
OMG. Ni är Erik och baby Delfina.
Ja. Vem är du?
Diane, Lidias praktikant. Eller protegé snarare.
Hon sitter i möten hela dagen, papi. Visste du inte?
Nej, jäklar. Det visste jag inte.
-Fan. -Vad är det?
Jag ville överraska med lunch för att peppa henne för presentationen.
Men okej, det blir bra. Hon får äta det som snacks efter mötet.
Kan jag göra nåt annat?
Jag vet inte var jag är. Vet du var parken är?
Absolut, gubben.
Jag tänkte ändå ta en snabb rast.
-Jag följer dig dit. -Toppen. Du leder vägen.
-Men kolla inte in min rumpa. -Ursäkta, va?
-Har du också pluggat här? -Jag?
Jag är lite smart, men inte Stanford-smart som Lidia.
Du måste också vara smart.
Enligt de som bestämmer.
Ja. Du passar in här.
Passar jag in?
Se dig omkring, hjärtat.
Hela campus är en stor jävla kulturchock.
Jag passar nog aldrig in här heller.
Institutioner som Stanford byggdes inte för oss.
Inte ens min familj byggdes för mig.
-Jaså? -Siéntate. Kom igen.
Är du familjens svarta får?
Min familj förväntar sig att jag ska göra allt och sen sabba det.
Mitt livs historia.
Jaså?
LIDIA DIANE, VAR ÄR DU?
Fan.
Nu är vi i Palo Alto.
Vi gör vårt bästa…
…men ställer ändå till det 600 kilometer bort.
Jag förtjänar det här.
-Vadå? -Vill du ha?
Ja, för fan.
Va?
Nej, förresten jag kan inte. Bebisen.
Just det.
Men om jag håller baby Delfina där borta,
medan du tar ett bloss här, sen kommer du tillbaka och håller Delfina,
medan jag tar ett bloss?
Då får Delfina ingen rök i ansiktet.
Det låter så ansvarsfullt.
-Kom igen. Det är ansvarsfullt. -Det är bra.
Jag vet inte.
Vad fan, ett bloss.
Som ni ser här, om vi följer min tidslinje,
har vi utvecklat studenternas hus för hela studentkåren
med en serie webbinarier som rullas ut vårterminen 2023.
-Lidia. -Ja?
Ska du inte gå och…?
Ursäkta mig, hörni. Nybliven mamma. Jag kommer strax.
Visst är det jobbigt när det händer, Jim?
Okej, så…
-Babe, gissa vem som… -Diane dök fan inte upp!
Dekanerna var där och jag läckte som en jävla ko.
-Läckte, vadå? -Får jag prata?
Vem är du med?
Sätt på högtalaren.
Hej, drottningen. Vill du ha tacos från Jiménez Taquería?
Vad gör hon där?
Vi chillar. Vi röker för att lugna nerverna innan…
Jävlar. Mötet.
Är ni höga nu?
Nej, vi tog bara ett bloss. Jag lovar.
Kom inte tillbaka hit idag. Vi hörs imorgon.
Erik?
Jag är så besviken på dig.
Hej, hur är det?
Jag har mått bättre, syster.
Det är inget att skämmas för.
Det hände säkert med alla mina tre barn.
Hur gjorde du det? Med tre barn, äktenskap och karriär?
Gumman, det gör jag inte.
Vore det inte för vår barnflicka och min mans pappaledighet,
skulle jag vara skild.
Pappaledighet. Just det. Japp.
Ingen av oss är superkvinnor. Okej?
Vi alla behöver lite hjälp ibland.
Vill du låna en blus?
Tack.
Bra. Torka tårarna. Nu återgår vi till arbetet.
-Mira, innan du säger nåt… -Nej.
Lyssna på mig.
-Jag behövde dig idag, Diane. -Jag vet…
Sluta prata!
Jag bad dig om en sak,
så att jag kunde ta tio minuter av min dag till att pumpa.
Det var allt.
Jag gick i god för dig.
Varför ställer du till med bekymmer på Stanford?
Som att röka en joint med pappan till mitt barn och min bebis?
Bekymmer är mitt mellannamn. Jag har ingen policy för respektive.
Jag borde vara med dem.
Istället är jag här och täcker upp för dig.
Och du svek mig.
Jag trodde vi hade en överenskommelse. Men vet du vad?
Det här är för mycket.
Du får sparken.
-Kan vi inte ta en snabb rast? -Ta en lång rast.
HR vet att det är din sista dag. Packa dina saker och gå.
-Menar du allvar? -Var snäll och försvinn härifrån, Diane.
Det var mitt fel. Jag är den vuxna.
Jag vet, men jag kan inte sparka dig från vår familj.
Men hon jobbar så hårt. Hon gjorde ett misstag.
Hon gjorde inte ett misstag, Erik.
Diane är en fisk. Du förväntar dig att hon ska klättra i träd,
eller vad Einstein nu sa.
Du kanske inte…
Du kanske inte uppskattar Dianes gåvor.
Jag skiter i fiskar eller träd.
Erik, jag behöver bara nån…
…som gör mitt liv lättare,
så att jag har tid att komma hem och umgås med mitt barn.
Okej.
-Förlåt. -Ja.
-Jag älskar dig. -Vi kan väl bara sova?
Jag förlåter dig.
Jag återanställde henne.
Hon blev hög på jobbet.
Du hade rätt, syster. Hon har ingen admin-erfarenhet.
Jag hör dig, syrran. Men mångfald är ett avdelningsdirektiv.
Jag kan inte vara kvinnan som sparkade en transsexuell latina.
Hon jobbar hårt. Diane stannar.
Hon blev hög. På jobbet.
Hon får en chans till.
En sak till.
Raskänslighetskurs?
Och… Undervisning om implicita fördomar.
-Vilket skitsnack. Du är inte rasist. -Eller hur?
Lite elitistisk, kanske.
Men allvarligt,
när ska jag ha tid att göra sex timmar online-undervisning?
-Sex timmar? -Ja.
Jädrar.
Vi hittar tid. Fan.
-Sex timmar. -Sex timmar.
Jag kan inte. Jag ammar.
Pumpa och dumpa, älskling. Här.
-Tack. -Jag gör enchiladas.
Vilken sort? Röd eller grön?
Nej, svara inte. Det är nog rasistiskt.
Nu är jag rasist, så jag måste vara försiktig.
Jag gör sex timmarskursen för dig.
Lägg av. Allvarligt? Är du seriös?
-Ja. -Tack.
Mama, jag vill att du ska känna dig trygg med mig.
Det fullbordar de 77 stegen för att bli en förespråkare för antirasism.
Vad sa du, lillstumpan? Ja.
Vissa behöver 77 steg för att inte vara skitstövlar.
Men inte du, nej.
Du är perfekt som du är. Ja.
Nu går vi och lägger dig. Kom igen.
Vi går fort.
Okej, jag sätter dig här.
Pappa ska avsluta stegen och se vad som måste göras.
OFÖRBERETT PROV
Du måste skämta. Allvarligt?
Kom igen.
Okej.
-Din session är slut om 20 sekunder. -Nej. Kom igen.
Nej, snälla. Sjuttiosju steg igen?
Fan. Tvätt.
GLÖM INTE ÅTERVINNINGEN. BESITOS!
Glöm återvinningen… Snälla nån.
Nej. Somna om, snälla.
Bra.
Jag sätter dig här. Okej.
SPELA UPP KURSEN IGEN
Fan också. Nej!
Okej.
Gör vad som krävs, för att ta dig igenom det.
Glad pappa, glad bebis.
Steg ett: Medge att du är problemet.
Håll käft. Du känner inte mig.
Nej, snälla. Kom igen nu.
Helvete.
Det är okej. Pappa är en idiot, men han kommer. Fan!
Jag visste att det skulle hända. Lämna ett fönster öppet bara.
Kan vi komma ihåg det? Nej.
Fan.
Yo, du vet vad man gör.
Kom igen.
Jag fixar det.
Jag är en idiot, men jag älskar dig.
Snälla, Jesus.
Så där, ja.
Ja!
-Hej, polisen. Fan. -Håll händerna där jag kan se dem.
Jag har låst mig ute.
Jag bor här. Min dotter är där inne.
Visa händerna.
Får jag gå in igen? Min dotter är där inne.
Upp med händerna!
Jag måste in till min dotter! Jag bor här.
Sluta röra dig.
Ta ett barns välbefinnande på allvar.
Det där var onödigt.
Vem var det som ringde er?
Nästa gång du låser dig ute, ring brandkåren.
Ja, okej. Det var nog den där jäveln.
-Är det inte otroligt? -Sluta! Snälla.
Vad?
Klandra mig istället för den rasistiska grannen. Dra åt helvete!
Jag gillar inte att mitt barns pappa är en pundare.
Är jag en pundare nu?
Herregud.
Tekniksnubbarna röker gräs, men jag är pundare?
Jag är en dålig pappa.
Ingen ringer snuten, om de klättrar in i sina hem.
Teknikerna använder kalendrar…
…inga jävla gummiband.
Det är alltså hur jag gör som är problemet.
Hela mitt liv, allt, kretsar kring dig och Delfina.
Ska jag be om ursäkt för att jag behöver nåt för mig själv?
Jag lärde mig nåt idag.
Sluta.
Implicita fördomar. Nu ska du lyssna på mig.
När folk skapar stereotyper av andra utan att vara medvetna om det.
Det var då det slog mig - så är det med dig.
Ibland är du inte medveten om hur du ser mig.
-Du ser mig som grannarna ser mig. -Gud…
Som om jag är en brottsling, som en förlorare.
Wow.
Är det så du ser mig? Jag, av alla människor?
Du måste vara helt jävla galen.
Återigen. Jag har fel.
Du har rätt. Jag har fel.
Om min egen jävla upplevelse. Toppen.
Ska du…?
Jävligt förutsägbart! Hej då!
Diane?
Bor du i din bil?
Jag förlorade mina bidrag när jag hoppade av för många kurser.
Jag har inte råd med studentboende.
Varför hoppar du av kurserna, Diane?
Tja…
När man har allvarliga panikattacker och depression,
blir det svårt att fokusera.
-Mina allergier gör inte saken bättre. -Du kan inte bo i bilen.
Har du inga vänner eller familj?
Jag har bara mig själv.
-Och min daddy. -Bra, du har dina föräldrar här.
Lidia, min sugar daddy.
Jag sparar till en lägenhet utanför campus.
Jag har nästan tillräckligt.
Det är bra.
Förlåt mig.
Förlåt att jag klantade mig.
Kontorsjobb är inget för mig.
Jag behöver bara pengarna.
Nej, det är okej.
Jag vet hur det är att anpassa sig till den här skiten,
när man inte alls passar in.
Man måste hela tiden bevisa…
…att man är smart nog…
…och duktig nog för att vara här.
Det är så himla jobbigt.
Jag vet hur det är.
Jag glömmer det ibland, och…
Det är därför jag är så hård mot folk.
-Folk? -Folk.
Fiskfolk.
Man förväntar sig att en fisk ska klättra i träd.
Men det är en fisk. Du är en fisk, och…
Varför kan inte en fisk få lov att vara fisk?
Han försöker, på sitt eget fiskaktiga sätt.
Vet du?
Nej, mama. Jag hänger inte med.
Men det är okej, jag är allergisk mot fisk ändå.
Ni lyssnar på Bakersfields 94,6.
Nästa låt tillägnas er som behöver en liten påminnelse
att ni inte är ensamma på vägarna.
Håll huvudet högt, kungar och drottningar.
TACOS HÄR
Undertexter: Jenny Johansson