‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫היי, אחות.‬ ‫-היי.‬
‫החארות הקטנים האלה!‬
‫זה פאקינג פשע שנאה!‬
‫אני לא יודעת, קרול,‬ ‫תעבירי לי את מפקד התחנה המזדיינת!‬
‫על מה את מסתכלת?‬
‫- ויויאן קסטרו שונאת מקסיקנים -‬
‫מה לעזאזל?!‬
‫ראיתי את יצירת האומנות.‬
‫- ויויאן קסטרו נצלנית -‬
‫היא נראית בדיוק כמוך!‬ ‫-כן, העיניים מדויקות.‬
‫אני אוהבת את טכניקת ההצללה.‬ ‫יצירה יפהפייה, מי שלא עשה אותה.‬
‫למה זה נראה כמו אחד הציורים שלך?‬
‫אבל רק כדי להבהיר, אין לנו שום קשר לזה.‬
‫ברור, ברור. אז איך אנחנו עוצרים את זה?‬
‫האם…‬
‫עשרים אלף יעלימו את זה?‬
‫מאה אלף.‬ ‫-מאתיים.‬
‫מיליון דולר!‬
‫תתבגר.‬ ‫-לא? טוב, יותר מדי.‬
‫אבא, מה אתה חושב?‬ ‫-אני מסכים עם כריס.‬
‫מיליון, או כלום.‬ ‫-אולי זה היה רעיון גרוע.‬
‫למה להציע מחיר, אם היא לא מנהלת מו"מ?‬ ‫-אדוני,‬
‫עשרים אלף זה הרבה כסף.‬
‫היא רבע מקסיקנית.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, גברת קסטרו…‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו רוצים מחיר הוגן.‬
‫כשתפתחי את המסעדה, כמה תכניסי?‬ ‫פי שלושה משכר הדירה?‬
‫לאבא שלי מגיע פיצוי פינוי הוגן‬ ‫על בסיס הרווח הצפוי שלך, או שאין עסקה.‬
‫או שנעשה יותר מפליירים. נוכל לספר לכולם‬ ‫איך גנבת את חנות הטאקוס של אדם זקן.‬
‫"שמי הוא קסימירו מוראלס.‬
‫אני אדם מכובד.‬
‫הייתי בעלים של חנות טאקוס, 'מאמא פינה',‬ ‫במשך יותר מ-30 שנה."‬
‫יש לי עוד ריאיון מחר.‬
‫אני בטוח שהם ישמחו לשמוע עלייך,‬
‫ועל הסיפור המקסים שלנו.‬
‫אוקיי.‬
‫שני אחוזים מההכנסה הגולמית הצפויה שלנו‬ ‫בשנה הראשונה.‬
‫וזה נעלם.‬
‫אדיוס.‬
‫שני אחוזים זה הרבה כסף, בוס.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫אני כאן. אני מצטער.‬
‫אני מצטער.‬
‫היי, אני כאן, מותק.‬
‫את לא תאמיני.‬
‫כדאי שזה יהיה טוב, כי איחרת בשעה.‬
‫זה טוב.‬ ‫ויויאן נותנת לנו דמי שתיקה בשביל החנות.‬
‫היית ב"מאמא פינה"?‬ ‫-כן.‬
‫את יודעת שסבא צריך שאעזור לסיים הכול.‬ ‫-אנה וכריס לא היו שם?‬
‫כן, אבל… זאת מחברת הרישומים שלי?‬
‫מה?‬
‫איפה מצאת אותה?‬
‫אולי בפעם הבאה תיתן להם לטפל בזה,‬ ‫כי סבא צריך להתרגל לזה, אתה יודע?‬
‫למה הפסקתי לצייר?‬
‫"אריק, אני שונאת אותך. זה נגמר."‬ ‫-מה?‬
‫- מחזור 2009 -‬
‫זה ספר המחזור הישן שלך.‬
‫בחיי, זה מחזיר אותי אחורה!‬
‫"שיהיו לך חיים יפים עם ג'סמין,‬ ‫נתראה אף פעם."‬
‫בחיי!‬
‫אלוהים, כמה פעמים נפרדנו?‬
‫יותר מדי.‬
‫אבל את יודעת מה?‬
‫לא יכולת להתנגד לכל זה.‬ ‫-משוגע אחד! רד ממני!‬
‫לך לארוז, בן אדם!‬
‫איפה הארגז של הדברים שלוקחים?‬ ‫את אלה בטוח ניקח.‬
‫את כולן?‬ ‫-כן!‬
‫מותק, איך ה"ריידרס" אמורים לנצח‬ ‫בלי חולצות המזל שלי, הא?‬
‫אין מספיק מקום בהובלה,‬ ‫צריך לשקול ברצינות מה אנחנו לוקחים.‬
‫אלה חולצות! אפשר לעטוף בהן את התינוקת!‬ ‫-אפשר לא להתווכח על חולצה?‬
‫תראה מה עוד יש לעשות‬ ‫לפני שנעזוב מחר. ואיחרת!‬
‫הייתי צריכה ל…‬ ‫-בסדר, את צודקת.‬
‫שוב, את צודקת.‬ ‫-ברור שאני צודקת.‬
‫חוץ מזה, הריידרס לא יזכו בכלום העונה.‬ ‫-זה בטוח.‬
‫אני פשוט אשאיר אותן כאן, אם נחזור יום אחד.‬
‫נחזור?‬
‫כן.‬
‫כשאשתי תהיה מפורסמת ומצליחה,‬
‫ותוכנית הספרים שלי תגיע לרמה הארצית.‬
‫נעבור לבברלי הילס, הא?‬
‫אריק, יש לי עבודה במפרץ.‬
‫שם אני אפתח את הקריירה שלי, שם אנחנו…‬
‫נתחיל את חיינו. אתה, אני, פופוסה, זוכר?‬
‫זה לנצח. חשבתי שזה ברור.‬
‫אז אני בטוח לוקח אותן,‬ ‫ואת הספרים שלי, ואת האופניים…‬
‫מותק, אי אפשר לקחת הכול הפעם.‬ ‫-צריך לפנות מקום!‬
‫שכחתי, אמרתי לכריס שאחפש איתו משאית לחנות.‬ ‫-לאן אתה הולך? ברצינות?‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי, זה בסדר. זה בסדר.‬
‫אנחנו לא… קבענו תור אצל סינדי.‬
‫כן, טוב, סינדי חולה.‬
‫יסיקה, אנחנו זקוקים לעזרתך.‬
‫אנחנו חיים כבר שישה ימים בלי מים.‬
‫לכולנו יש ריח של בית שחי.‬
‫אימא! אני מתקלחת אצל סבא.‬
‫אני מתקלחת… אצל סבא.‬
‫אז בעל הבית שלכן‬ ‫מנתק את המים והגז לכמה ימים בכל פעם?‬
‫והבן זונה לא עונה לשיחות שלי.‬
‫מר תפוח אדמה פחדן!‬
‫אז אתן מחפשות עזרה משפטית.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו מחפשים בית‬ ‫באחד ממתחמי הדיור ברי ההשגה החדשים שלכם.‬
‫אנה אמרה…‬ ‫-גברת, יש רשימת המתנה ענקית.‬
‫לעוד שנים!‬
‫אנה.‬
‫אנה, תגידי משהו.‬ ‫-אימא!‬
‫חס וחלילה שסבא שלך יישלח למקסיקו,‬
‫ותישארי בלי מקום לשטוף את התחת.‬
‫ואת לא עובדת אצל העשירים שעוברים לכאן!‬
‫אימא.‬ ‫-זה חרא.‬
‫יסיקה,‬
‫בבקשה.‬
‫תוכלי לעזור לנו?‬
‫הלוואי שיכולתי. אבל אי אפשר‬ ‫להקפיץ כל אחד לראש הרשימה.‬
‫"כל אחד"?‬
‫טוב.‬
‫הבנתי.‬
‫אבל אנחנו לא סתם "כל אחד".‬
‫יסיקה, אנחנו משפחה!‬
‫עכשיו אנחנו משפחה?‬
‫וכל הפעמים שבהן הייתי רק‬ ‫"החברה השחורה של אנה"?‬
‫יסיקה, סלחי לי.‬
‫אני קצת נוקשה,‬
‫אבל עם השנים, גברה המודעות החברתית שלי.‬
‫לבוא הנה ולבקש ממך עזרה זה לא קל.‬
‫לא לי, ולא לאנה.‬
‫אבל בבקשה,‬
‫אל תענישי אותה על החטאים של אימא שלה.‬
‫אבדוק מה אוכל לעשות.‬
‫אבל אעשה את זה בשביל ניילי.‬
‫תודה, בתי.‬
‫אני לא מגזים,‬ ‫סראי דמיאן היא בין השפים הצעירים ביותר‬
‫שהופיעו על השער של "בון אפטיט".‬ ‫-באמת?‬
‫והמשאית שלה, "צ'יצ'ילו", מצליחה בגדול.‬
‫היא חדשנית, היא ברת השגה,‬ ‫היא לא צריכה לדבר עם בעל בית.‬
‫חיים שניים ל"מאמא פינה".‬
‫כן, בדיוק!‬ ‫עכשיו המוחות שלנו עובדים ביחד, סבא!‬
‫וכשתנצח בתיק הזה, מה שיקרה,‬ ‫תוכל לחזור ל"מאמא פינה".‬
‫רק תדמיין, סבא,‬ ‫"מאמא פינה" בווניס לארוחת צוהריים,‬
‫בלונג ביץ' לארוחת ערב,‬
‫במרכז העיר לקהל המועדונים.‬ ‫-כן!‬
‫"מאמא פינה" בחוף הים!‬ ‫אני אוהב את איך שזה נשמע.‬
‫אני שמח, כי כבר השגתי לנו משאית,‬ ‫ונצא איתה לנסיעת מבחן.‬
‫הבא בתור!‬
‫אתה מזמין, או מה?‬
‫כן, סליחה.‬
‫את סראי, נכון?‬ ‫-בכבודי ובעצמי.‬
‫בשבילי שני טאקוס חרגולים ורגלי חזיר.‬
‫המנה האהובה עליי!‬
‫רגלי חזיר, סבא? ברצינות?‬
‫אתה רוצה דייט עם האסלה הלילה?‬ ‫-אריק, בבקשה!‬
‫סלחי לו.‬ ‫-לא, למה שלא תטעם, ותפסיק להיות כלבה?‬
‫בסדר.‬
‫כנראה שאני אוהב חרקים עכשיו.‬ ‫-ברור, כלבה קטנה!‬
‫מה?‬ ‫-סליחה.‬
‫רגע, אתם מ"מאמא פינה".‬
‫כן!‬
‫"מאמא פינה", זה מה שאנחנו עושים. איך ידעת?‬
‫"סיור האוכל האינטנסיבי"?‬
‫המאמר מהעיתון היה בכל מקום, ‬ ‫הייתי חייבת לבדוק.‬
‫והצ'ילקלס ברוטב שחור שלכם…‬
‫מעדן!‬
‫כמעט טעים כמו של סבתא שלי.‬
‫כמעט, אבל לא לגמרי.‬
‫אתם יודעים מה? זה עליי.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬ ‫-תטעמו את כל מנות הדגל שלנו.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-כן.‬
‫בתיאבון!‬
‫האמת שאנחנו מנסים לפתוח משאית אוכל.‬
‫יש לך טיפים?‬ ‫-כן, תמיד.‬
‫קח את המספר שלי, תתקשר, ונדבר משאיות אוכל.‬
‫כן, בואי נעשה את זה, כי אני אוהב משאיות.‬
‫אני אוהב משאיות, אז זה טוב.‬ ‫תודה, סראי. אוקיי.‬
‫תראה אותך!‬
‫אז אני שמח ששינית את דעתך‬ ‫והחלטת להיפגש איתי.‬
‫אני יודעת שזה נשמע‬ ‫כאילו אני סתם מלהיבה אותך,‬
‫אבל העבודה שלך נהדרת, אנה.‬
‫וממש נחמד לראות אנשים עם כישרון אמיתי, כש…‬
‫כשאנשים אחרים מתעשרים ממוזיאוני גלידה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אני ממש מעריכה את זה, אבל…‬ ‫מה אני יכולה לעשות בשביל סוכנות פרסום?‬
‫את יודעת שאני אומנית רחוב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫את אנטי-קפיטליסטית.‬
‫שיזדיינו החזקים, אנטי-חמדנות,‬ ‫אנשים מעל רווחים, נכון?‬
‫זאת אומרת… כן.‬
‫מה אני יכולה להגיד?‬ ‫אני סוציאליסטית מלוכלכת.‬
‫תקשיבי,‬
‫סוציאליסטית מלוכלכת זה הקטע של הלקוח שלי.‬
‫ואני לא אמורה לחשוף את זה,‬
‫אבל זה סימן לכמה אני מאמינה בך.‬
‫הלקוח הוא נייקי.‬
‫אני רוצה להשתמש באומנות שלך‬ ‫לקמפיין של דגם נעלי ה"קורטז" החדש שלהם.‬
‫אבל אין להם ילדים פקיסטנים קטנים‬ ‫שתופרים את הנעליים שלהם או משהו כזה?‬
‫ובכן, נייקי התחייבה לתרום 40 מיליון דולר‬ ‫לטובת מלחמה בגזענות בארה"ב.‬
‫זה…‬
‫מעניין.‬
‫תראי, אני אצטרך רגע כדי לחשוב על זה.‬
‫בטח. אבל אם מישהו ייקח את הכסף שלהם,‬
‫עדיף שאלה יהיו האנשים בשוליים,‬ ‫שאף פעם לא זוכים ברווח.‬
‫אוקיי, את מקבלת נקודות על זה.‬
‫אבל עדיין אצטרך רגע.‬
‫מתי שאתן מוכנות.‬
‫רוצה לראות את התצוגה החדשה כאן?‬
‫את לא צריכה ללכת לעבודה או משהו?‬
‫לא, אני מעדיפה להבריז.‬
‫בואי.‬
‫אוקיי.‬
‫אפשר לסיים את העוגייה?‬
‫כן. כדאי שתסיימי אותה, היא יקרה.‬
‫שני טאקוס "אל פסטור",‬ ‫כמות סבירה של צ'יפס וסלסה…‬
‫ההזמנה מוכנה!‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר, ספרו לחברים שלכם.‬
‫מאיפה אמרת שהשגת את המשאית?‬
‫אם אתה חייב לדעת,‬ ‫זה היה מאיש עסקים מצליח ומקושר מאוד.‬
‫טוב, זה היה צ'ווי.‬ ‫-מה?‬
‫צ'ווי?‬
‫זה בסדר, תחזרו לעבוד.‬ ‫אנחנו עמוסים בהזמנות.‬
‫איזה הזמנות? של כל שני האנשים שבחוץ?‬
‫אני לא יכול לנשום כאן! אלוהים.‬
‫אני חייב לצאת מכאן קצת, לנשום. אלוהים!‬
‫אנחנו מעשנים את המשאית.‬ ‫אני אכבה את הגריל כדי שהעשן יתפזר.‬
‫אני לא מבין איך קנית את החרא הזה.‬
‫זה בסדר, סבא. תראה, יש לנו תנור שעובד,‬ ‫זה זול מאוד, זה…‬
‫שלום לכם. סליחה שאיחרתי.‬
‫היי! את…‬
‫הגעת.‬
‫ברוכה הבאה ל… משאית. מה את חושבת?‬
‫היא…‬
‫היא נחמדה.‬
‫אין ספק.‬
‫כמה שילמת עליה?‬ ‫-לא קניתי אותה.‬
‫לא, זה רק ניסיון.‬ ‫-אוקיי, תודה לאל,‬
‫כי אני חוטפת טטנוס רק מלהסתכל עליה.‬
‫לא, זה בסדר, כי אם קיבלת חיסון דחף,‬
‫זה מחזיק לאיזה עשר… אפשר להביא לך משהו…‬
‫לאכול? כל מה שתרצי.‬ ‫ברצינות, על חשבון הבית.‬
‫כן, דירוג תקנות בריאות‬ ‫וקצת שעועית בצד יהיה נפלא.‬
‫אוקיי, שעועית!‬
‫שעועית… בן זונה…‬
‫אוקיי, אתה יודע מה? אני רק…‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫אדוני, ברשותך.‬ ‫אל תהיה נבוך, היית כאן מספיק זמן.‬
‫האנשים שלך מחכים לך בחוץ.‬
‫רגע, לא אני הבעלים של משאית האוכל הזאת?‬
‫היא יודעת, אבל עכשיו תלך, כדי…‬ ‫-כריס! סיים לצלחת.‬
‫קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫למה אנחנו כל כך קרובות?‬
‫מכאן אפשר לראות את כל הפעמים‬ ‫שהאומן צייר מעל הטעויות שלו.‬
‫את כל השרטוטים הגסים, הסימנים שהוא פספס.‬
‫כל הסיפורים שזה סיפר פעם.‬
‫אבל…‬
‫מכאן,‬
‫זה ממוסך כטיוטה סופית מושלמת.‬
‫זה מסתיר המון.‬
‫בשביל מישהי בחליפה,‬ ‫יש לך עין טובה לאומנות.‬
‫במיוחד לאומנות חומה.‬
‫אין ספק שאדם לבן צייר את זה.‬ ‫-מה?‬
‫אני יודעת.‬
‫את יודעת,‬
‫אולי זה בעייתי, אבל…‬
‫אני לא אשקר,‬
‫זה לא רע.‬
‫חסר כאן משהו.‬
‫מה?‬
‫אותך.‬
‫אנה,‬
‫את בסדר?‬
‫כן, חשבתי שאת רוצה את זה.‬
‫רגע, אנה.‬
‫את בוכה.‬ ‫-מה?‬
‫אלוהים, אני ממש מצטערת.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫סליחה, אני חייבת ללכת.‬
‫אני יודע שאת עדיין צריכה לארוז.‬ ‫סבא וכריס צריכים שאעזור, זה הכול.‬
‫אני אבוא הביתה ברגע שאמכור כמה… טאקוס!‬
‫הם צריכים אותך? אנחנו עוזבים מחר בבוקר.‬
‫אתה יודע מה? זה בסדר.‬ ‫אני אסיים כאן ופשוט אצא לבד.‬
‫די, את לא עוזבת אותי.‬
‫חוץ מזה, איך תארזי הכול בלי השרירים האלה?‬
‫אל תדאג, אני בטוחה שאמצא שרירים אחרים.‬ ‫זה לא כל כך קשה.‬
‫אה, באמת? פשוט תעזבי ככה את החתיך שלך?‬
‫לא אתה, חמור!‬
‫שלום?‬
‫מה לעזאזל…?‬
‫לא, הריח לא מגיע מבחוץ.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫זה הריאיון, אבא.‬ ‫-הריאיון שלי?‬
‫זה מחר!‬ ‫-דליפת גז!‬
‫תחזרו מחר.‬
‫אני מכבה את החרא הזה.‬ ‫-אל תצלמו.‬
‫מה זה?‬
‫שום דבר.‬
‫זה יהיה ההמשך של "מאמא פינה",‬ ‫ברגע שנפתור את הדבר הזה.‬
‫אתה פשוט מכור לשריפת הכסף שלך?‬
‫לא, הוא משקיע במשפחה שלו.‬
‫אתה זה שמכור, להפניית הגב אלינו!‬
‫אני פאקינג פה, עוזר!‬
‫בסדר, אין כאן מה לראות. זוזו!‬
‫המופע הסתיים. לכו מכאן, קדימה. זוזו.‬
‫עם זה הוא יישאר?‬
‫בעוד חצי שנה, אם לא תהיה פה?‬
‫אתה חייב לשחרר אותו, בוס.‬
‫מי מחזיק אותו כאן בניגוד לרצונו?‬
‫אתה גורם לו להאמין שבשם אהבת המשפחה שלך,‬ ‫אתה חייב להקריב הכול בשבילם.‬
‫אף פעם לא אמרתי לו דבר כזה.‬
‫הוא בדיוק כמו אחי.‬
‫הילד הזה כל כך אוהב אותך,‬ ‫שהוא מוכן להקריב…‬
‫לוותר על החלומות שלו.‬
‫בשבילך.‬
‫בבקשה, אבא, ברצינות,‬
‫פשוט תן לו ללכת.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה יודע שיש לי תואר שני בהנדסה מ"קל-טק"?‬
‫באמת?‬
‫מה, אתה לא מאמין לי? זה גזעני!‬
‫אימא שלי הגיעה לכאן מאוקסקה‬ ‫כדי לעבוד במטבחים,‬
‫כדי שאני לא אצטרך לעשות את זה,‬ ‫וכשהסתכלתי עליה, התאהבתי בבישול,‬
‫אז לוקח לה רגע להבין שהיא לא נכשלה.‬
‫תראי מה זה, עוד משהו שיש לנו במשותף.‬
‫שנינו אכזבנו את ההורים שלנו.‬ ‫אנחנו חברים במועדון האכזבות.‬
‫אבל אתן בסדר? זה יותר טוב?‬
‫כן, היא עוד שולחת לי משרות פנויות ב"טסלה",‬
‫אבל אני חושבת שאנחנו מגיעות לשם, לאט לאט.‬
‫כן.‬
‫ברצינות, תודה רבה שבאת.‬ ‫אני ממש מעריך את זה.‬
‫אם לא היית באה,‬ ‫הייתי שורף את סבא שלי טרם זמנו.‬
‫לא, היה לי כיף.‬ ‫הזכרתם לי כמה אני רוצה חנות נייחת.‬
‫אני ממש מתגעגעת ללהישאר במקום אחד.‬
‫כן. אני בטוח שגם אני אתגעגע לזה.‬
‫אוקיי, אז נתראה, כן?‬ ‫-בסדר, תודה…‬
‫שוב, תודה רבה.‬ ‫-כן.‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫בכיתי לתוך הפה של בחורה שווה‬ ‫בזמן שהתמזמזנו היום.‬
‫איך?‬
‫איך עשית את זה?‬
‫זה יותר גרוע מזה, סבא.‬
‫נפגשתי איתה בשביל עבודה.‬
‫עם כסף מעולה, סבא.‬
‫זה פשוט…‬
‫ראיתי את יסיקה הבוקר, והתחלתי להרגיש…‬
‫בסדר, לכולנו היו רגעים שהיינו מוכי אהבה…‬ ‫-סבא, בבקשה. זה בסדר.‬
‫אני לא זקוקה לגרסת הציפורים והדבורים‬ ‫לנערות הוללות.‬
‫אני פשוט…‬
‫אני פשוט דואגת שפספסתי הזדמנות‬ ‫להרוויח כסף ממש טוב.‬
‫ואני יודעת שהבחורה הזו‬ ‫עובדת בחברה יוקרתית,‬
‫אבל היא מבינה את זה.‬
‫זאת הייתה יכולה להיות עבודה טובה.‬ ‫כסף. בשביל אימא, בשבילך.‬
‫אהובה שלי, אל תדאגי לסבא שלך.‬
‫אני לא צריך כלום.‬
‫אני אדאג לך.‬ ‫-ואתה עושה את זה, סבא, אבל אתה יודע מה?‬
‫עכשיו זה הזמן שלי לדאוג לך.‬
‫אהובה שלי…‬ ‫-לא, סבא. אתה צריך אותי.‬
‫תקשיב, מה יקרה כשהחנות כבר לא תהיה,‬ ‫וכסף באמת יפסיק להיכנס?‬
‫כשייגמר הכסף מוויויאן?‬
‫כשהתשלומים המשפטיים ימשיכו לעלות,‬ ‫ודוד ארנסטו יחליט שהספיק לו מזה,‬
‫ויפסיק להעביר לנו כסף?‬
‫אני יכולה לעזור לך, סבא.‬
‫לעזור לך באמת, סוף סוף.‬
‫חיים שלי…‬
‫סבא, אני אעזור לך.‬
‫אל תדאג, החזרתי לצ'ווי את המשאית.‬
‫היי, אני יודע שהיום לא הלך כל כך טוב,‬ ‫אבל אני חושב שלמדנו כמה לקחים חשובים.‬
‫לקח מספר אחד: אף פעם לא לסמוך על צ'ווי.‬
‫וזה הכול. אלה כל הלקחים, פחות או יותר.‬
‫אבל נכון שסראי הייתה נהדרת? אין כמוה.‬
‫כן. היא כבר הפנתה אותי‬ ‫לכמה משאיות אחרות, אז…‬
‫אני לא יכול יותר.‬
‫גמרתי.‬ ‫-גמרת?‬
‫מה זאת אומרת? לא גמרת. לא גמרנו.‬
‫סבא? אנחנו מוכרים טאקוס בחוף הים, זוכר?‬
‫הבריזה מהאוקיינוס, מנות של "קרניטס",‬
‫אתה תלבש את הטנגה שלך, כמו שהבטחת.‬ ‫-אחרי שנסגור, זהו זה.‬
‫אתה צריך לחיות את חייך. סע לפאריס.‬
‫אז מה זה? כרטיס "עוף מפה"?‬
‫אה, אני מבין מה עשית.‬
‫אתה מותח אותי. אתה בדרן.‬ ‫-לא.‬
‫זאת לא בדיחה, אלה ה-20 אלף דולר‬ ‫שהשקעת ב"מאמא פינה".‬
‫אתה בסדר, סבא? אתה מריח ריח שרוף?‬ ‫היי, תסתכל על האצבע שלי…‬
‫די עם השטויות.‬
‫זה הכסף שאני חייב לך. זה עוד לא הכול,‬ ‫כי האישה ההיא עוד לא שילמה לי.‬
‫קח את זה, ועוף מבויל הייטס.‬
‫לך להפוך לשף גדול, שכל העולם יכבד.‬
‫אם תעבוד עם…‬
‫זקן תפרן,‬
‫לא יהיה לך עתיד.‬
‫סבא, על מה אתה מדבר?‬
‫אני עוזב! לך! "מאמא פינה" כבר לא קיימת!‬
‫אני לא רוצה את הצ'ק הדמיוני שלך, בסדר?‬ ‫אני לא מוותר על המורשת שלך.‬
‫אני לא מוותר על "מאמא פינה",‬ ‫ולא אתן לך לוותר!‬
‫היי, אנה.‬
‫ברי, היי.‬
‫תקשיבי, אני ממש מצטערת על היום. אני פשוט…‬
‫פשוט עוברים עליי כמה דברים.‬ ‫-אחותי, די.‬
‫אל תדאגי בקשר לזה.‬
‫הייתי שם.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן, ברור.‬
‫ותקשיבי, פישלתי כששמתי אותך במצב הזה.‬
‫את פשוט ממש לוהטת, ילדה.‬
‫אוקיי…‬
‫תראי, התקשרתי גם‬
‫כי אם העבודה עדיין רלוונטית, אני…‬
‫אני רוצה שייקחו אותי בחשבון.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה טוב, כי כבר שלחתי את המועמדות שלך.‬
‫באמת?‬
‫אדיר.‬
‫אוקיי, תודה. זה מדהים.‬
‫וברי,‬
‫לא תתחרטי על זה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי.‬
‫אז יכול להיות‬ ‫שהרפתקאותיי במטבח הנייד מגיעות אל סופן.‬
‫מה? איזה ותרן!‬
‫אאוץ'!‬
‫בסדר, זה מגיע לי.‬
‫אז אני אעשה עכשיו‬ ‫את מה שהייתי צריך לעשות מוקדם יותר,‬
‫ואזמין אותך לצאת איתי.‬
‫אחרת, באמת אהיה ותרן.‬
‫חשבתי אולי על משהו מחוץ למשאית?‬
‫לעזאזל, סליחה.‬ ‫המשאית היא חלק מהאסתטיקה שלי.‬
‫בטח ממש קשה לך לישון.‬
‫אלא אם את גרה שם. אם זה המצב, אני לא שופט.‬
‫אתה תמיד כל כך נדוש?‬
‫לפעמים אני מנמנם.‬
‫אז זה אומר שכן, נכון?‬
‫את בסדר עם נדוש?‬
‫אני צריכה לעבוד, כריס.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי.‬
‫ככה זה היה צריך לעבוד!‬
‫את מפנה מקום לחולצות שלי?‬
‫לא. האמת שנתתי אותן למוביל.‬
‫הוא גם נתן לי הנחה,‬
‫אבל לא בגלל החולצות.‬
‫זה בסדר, הוא יכול לשמור אותן, כי…‬
‫יש לי אחת חדשה בכל מקרה.‬
‫במידה של פופוסה.‬
‫לא ניתן לתינוקת שלנו לשכוח מהשורשים שלה.‬ ‫-טוב…‬
‫המוביל אמר שהוא דואג לשרירים שלו…‬ ‫-דואג לשרירים שלו?‬
‫כן, הוא ממש גדול.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫את מוכנה לנצח?‬
‫ואתה?‬
‫כן.‬
‫בואי ניסע.‬ ‫-בוא ניסע.‬
‫בחיי!‬
‫דלפינה, אנחנו בדרך!‬ ‫יש לנו בית חדש, את מוכנה, מאמא?‬
‫מה זאת אומרת? המפרץ לא מוכן אלינו!‬
‫את צודקת, המפרץ לא מוכן.‬
‫שנעצור בצד?‬ ‫-אלוהים…‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬