Zbudi se!
Iti morava. –Jaz ne bi. –Daj.
DrSi predstavlja ŽRTVOVANJE
Si v redu?
Je morska bolezen ali jutranja slabost?
Mogoče oboje?
Bi malo vode? Lahko vprašam skiperja?
Imam jo.
Tudi zate.
Na zdravje.
Ta otok je idealen za družino. –Upam. Čudovit je.
Počitniška hiša? Si lahko predstavljaš? –Ne.
Ti je še vedno slabo? –V redu sem. Svež zrak mi bo pomagal.
Izgleda, da nimava skvoterjev. –To je dobro.
Kaj misliš?
Mislim, da bova lahko vesela, če ne prespiva v zaporu zaradi vloma.
Vse v redu?
Mi ne zaupaš?
Nesel bi te čez prag, samo …
Nehaj.
Se ti vračajo spomini?
Ne vem.
Recimo.
Manjše je, kot se spominjam.
Ja. Kot otroku ti vse izgleda večje.
Opa.
Tega se spominjam.
Kot otrok sem v to buljil ure in ure.
Ni najboljši dan za fotografiranje, toda …
Veš. –Dobre mavrice slika.
Kajne? Geneza?
Božji opomnik, da bdi nad nami. –A, v redu.
Si prespala verouk? –Ja.
Ne pij vode, ogabna je.
Pustil sem jo teči, da se malo odteče.
Kaj je?
To je moj oče.
Skoraj sem pozabil, kako je izgledal.
Zdravo.
Govoriš angleško?
Odvisno.
Odvisno? Od česa?
Govoriš ti norveško? –Ne, žal.
Torej če jaz ne govorim angleško in ti ne norveško,
kako bova komunicirala?
Turista? –Torej govoriš angleško.
Seveda govorim angleško. Vsi govorijo angleško.
Mi smo posiljevali vaše žene.
Vi ste pa posilili naše jezikovno nasledstvo.
Pravzaprav sva iz Amerike.
Mislim, da vam ni uspelo priti tako daleč.
Kaj?
Te ta možakar nadleguje?
Njegova nevednost me.
Si ti en od prepričanih zombijev, ki še vedno verjame,
da je Krištof Kolumb odkril Ameriko?
Odvisno od tega, kaj za vas pomeni beseda odkril.
Mnogi se ne bi strinjali, da so Indijanci …
Mi smo tolkli Čerokije,
ko je praprapraded Krištofa Kolumba
še vedno bil na mamini joški.
Fanta, dajta. Dama je med nami.
Če ni brezmadežno spočeta,
sigurno ve, kaj je dobro harpunanje.
Ne gre za to.
Pridi. Pojdiva večerjat nekam drugam.
Vso srečo.
Nikamor ne greva. Lačna sva. Morajo naju nahraniti.
Kje imate jedilnik? –Nimamo jedilnika. –Seveda ne.
Toda to je ribiška vas predvidevam, da strežete ribo, ne?
Ne strežemo hot dogov in pic, če to želita. –Ne, riba bo v redu.
Imate kalamare?
Kalamari niso riba.
Ribe so vretenčarji, kalamari pa nevretenčarji.
Riba ima hrbtenico. –Morski sadeži, ista reč. –Ista?
Ja. Morski sadeži. Saj strežete hrano iz morja.
Če ne strežete kalamarov … –Zagotovo ne strežemo kalamarov.
Kaj, za božjo voljo, pa strežete?
Odvisno. –Kristus! –Kristus ti ne bo pomagal. –Daj.
Greva. –Ja. Ubogaj damo.
Nikamor ne greva.
Lačen sem in vi naju boste nahranili.
Z vama bom nahranil morske pse.
Isaac!
Hočem dva krožnika ribe, veliko pivo in limetin sok za damo.
Hitro! –Zdaj pa dosti.
Čas je, da odideta. –Nikamor ne grem.
Čas je, da odideta.
Ne! V redu! Nehajte! Pustite ga!
Tiho se vrnita tja, od koder sta prišla.
On se je vrnil, od koder je prišel. –Kako to misliš? –Tukaj je rojen.
Kako ti je ime? –Isaac.
Priimek. Tvoj priimek.
Pickman!
Pik–Man? Ja, res norveško.
Večino noči se komaj premikamo od vseh Pik–Manov.
Jorstad.
To je njegov priimek, Jorstad.
Si sin Johana Jorstada? –Ja.
Jorstad.
Isaac Jorstad, Zakaj takoj nisi povedal?
Mojbog, krvaviš.
Ledvor, prinesi povoj, krvavi!
Oprosti. Malo smo se hecali.
Tukaj ni kaj drugega za početi.
Zaspano mesto, nemirne noči. Saj vesta, kako je.
Dajte dami stol. Ne vidite, da je noseča.
Oprosti.
Kaj piješ?
Pivo, prosim. –Pivo?
Aquivat, celo steklenico.
Nocoj proslavljamo.
Dobrodošel domov.
V redu.
Notri.
Daj.
Gor.
Ne, lezi.
Lezi. Nazaj.
Dobro, pridi. –Ne, v redu si.
Prideš nazaj, ne?
Kje si dobila zajtrk?
Kristus! Ne priplazi se takole.
Srečo imaš, da nisi sprožil popadkov.
Kje si dobila zajtrk? –Iz bližnje trgovine.
Ker je nekdo zgoraj sanjal ure in ure.
Koliko je ura? –Čas za zajtrk je že zdavnaj mimo.
Dejansko je zajtrk vse, kar ješ pred kosilom.
Govoriš kot en od tvojih novih prijateljev.
Kako to misliš? –Ribe so vretenčarji, kalamari pa nevretenčarji.
Pravzaprav so lignji nevretenčarji.
Kalamari so lignji, pripravljeni kot jed.
Kot če bi rekel, da je zrezek sesalec.
Vidiš, kaj mislim?
Kaj počnem? Krasni fantje.
Mogoče malo pretiravaš s čudoviti, vsekakor so pa zanimivi.
Ti ne bi dobila takšne dobrodošlice. –Prav imaš, ne bi.
Glavo mi bo razneslo.
Presenečanje.
Kako si ti spala?
Kot dojenček. –Dobro.
Kdor si je izmislil to frazo, najverjetneje ni preživel
veliko časa z dojenčki, ker bi drugače vedel.
Kdo je zdaj malenkosten?
Dober dan.
G. Isaac Pickman.
Ja.
Drugače znan
kot Isaac Jorstad.
Pa že.
Sam Renate Nygard.
Lokalna šerifinja.
Rada bi vam postavila nekaj vprašanj.
Tukaj sem zakonito. To je moja hiša.
Lastnik sem. –Ja, ste.
Lahko vstopim? –Seveda, oprostite.
Naj se grem obleč? –Ni potrebno.
Sedite, prosim.
Bi vi tudi sedli? –Stala bom, hvala.
Če je to zaradi sinoči, bi rad samo povedal,
da je prišlo do majhnega nesporazuma, nič posebnega.
Nikogar ne mislim tožiti. –Kaj je bilo sinoči?
Prepir v baru. –Prvič slišim.
Nisem prišla zaradi tega. –V redu. Zakaj ste tu?
Predvidevam, da ni zaradi dobrodošlice.
Žal, ne.
In? Kaj ste me želeli vprašati?
O vašem očetu.
O mojem očetu?
Pravzaprav o umoru.
Umoru?
Povejte mi vse, kar veste o umoru.
Vsako podrobnost. –Je moj oče koga ubil?
Kaj?
Kaj? –Rada bi, da mi poveste vse, česar se spomnite o tisti noči,
ko je bil vaš oče umorjen.
Je bil moj oče umorjen?
Nikoli ni prišlo do sojenja.
In še vedno ni jasno, kaj se je zgodilo tiste noči.
Osebno sem mnenja,
da šest udarcev s topim predmetom v zatilje,
od tega vsaj dva po smrti,
predstavlja umor.
Kaj?
Kdo? –Kdo?
Kdo je umoril mojega očeta?
Ne veste?
Ali izgledam, kot da vem?
No …
To je … –Kdo je umoril mojega očeta?
Se ne spomnite tistega večera, ko vas je mati odpeljala?
Mama me je zbudila in sva šla.
Šla sva na ladjo.
In sva odšla.
Odpeljala vas je v Ameriko. –Iz Amerike je bila.
Vam nikoli ni povedala, zakaj je šla? –Seveda je.
Kaj je rekla? –Da naju je zapustil. Zapustil in da ima zdaj
novo družino, zato me je odpeljala svoji družini.
In kako je vaša mati?
Mama je …
Mrtva je.
Moje sožalje. –Zato sva tukaj.
Hiša je bila v oporoki in midva sva … Jaz sem
sorodnik. Zato … –Razumem.
Torej,
kdo je
umoril mojega očeta?
G. Jorstad,
danes sem prišla,
ker je umor vašega očeta
že 25 let odprt primer.
Upala sem, da nam boste mogoče vi lahko pomagali.
Da ga končno zaključimo.
Ali pa,
da prepričate svojo mater, da se preda.
Jaz … Oprostite.
Je že v redu.
No …
Kje ga je ubila?
Vaša …
Vaša noga bi bila na njegovi glavi.
Vse smo poskusili, da odstranimo madeže. Toda nekaterih
ni možno odstraniti.
Poslušajte, jaz …
Vidim, da so moja predvidevanja
bila povsem napačna.
Opravičujem se,
da ste morali izvedeti na takšen način.
Verjemite, da sem bila sama prav tako pretresena, ko sem izvedela.
Vaša starša so imeli v tej skupnosti zelo radi.
Zakaj je po vašem to storila?
Ne vem.
Pravite, da vam je rekla, da ima oče drugo družino.
Družine so pa zapletene.
Včasih so ljudje ljubosumni.
Počutijo se izdani.
In pogosto napadejo.
Toda družina je tudi najpomembnejša na tem svetu.
Vajina oče in mati sta bila dejansko del moje družine.
Res mi je žal zaradi tega. Res mi je.
To ni …
Res ni dobra dobrodošlica v našo skupnost.
Naj se vam poskusim oddolžiti.
Zakaj ne bi vsi trije
nocoj prišli k meni na večerjo, da vam lahko povem
nekaj lepšega iz zgodovine vaše družine.
Zdravo.
65 kron, prosim.
Hvala.
Lepe sanje.
Hvala. Ja, vam tudi.
Si prepričan, da je to tu? –Izgleda že tako.
Če ni, bom moral vrniti svojo taborniško značko.
Česa srhljivejšega še nisem videla.
Je srhljivejše od očetovega krvavega madeža?
Oprostite.
Zgrešila sva hišo.
Izgleda, da mož le ne zna tako dobro brati zemljevida, kot misli.
Neumnost. Če so Norvežani v čem dobri, so v orientaciji.
To imamo v krvi.
Kaj ne, Isaac?
Ko že govorimo o krvi, to je moja hči Astrid.
Me veseli.
To sva prinesla. Upam, da je v redu.
Niso imeli veliko izbire v trgovini.
Ne bi bilo treba.
Čudovito bo šlo k postrvi. Vstopita.
Čudovito izgleda. Hvala vam.
Če je tako okusno, kot dobro izgleda, bo poslastica.
Astrid je vse pripravila.
Ne vem, od koga se je naučila. Zagotovo ne od mame.
Reči moram, da se počutim strašno neprimerno oblečena.
Obe sta glamurozni.
Mogoče sva midve malce pretiravali.
Le da nimamo veliko priložnosti za zabavo.
In lepo je imeti družbo.
Začnita, preden se ohladi.
Božansko.
Kaj ste dali notri?
Astrid ne govori veliko.
Odkar njenega očeta ni z nami.
Torej …
Kdaj imate rok? –Čez šest tednov.
Ja. Sva že v tretjem tromesečju.
Se bo dojenček rodil tukaj?
Tukaj? Ne, ne …
Ne, tukaj sva, da urediva vse za hišo
in čez dva tedna greva nazaj, dokler še lahko letim.
Izjemna umetnina.
Ja, v naši družini je že več generacij.
In kaj piše?
Staronorveško. –Aha.
Senca drevesa
na obali
hiše mrtvih.
Dobro.
Težko je izgovoriti.
Mi mu pravimo
Speči. –Speči
"Hinn sofandi."
Lokalna legenda.
Islandija ima palčke.
Irska ima škrate.
Ostanek Norveške ima trole, mi pa tega čudovitega fantiča.
In kaj točno naredi Speči?
Ključ je v imenu.
Spi.
Včasih sanja.
In to je vse?
Želim si, da bi vama lahko ponudila nekaj
vznemirljivejšega.
Morali bi ga preimenovati v Lenuha.
Ja, mogoče bi ga morali.
In tisto strašilo zunaj.
Ne, tukaj nimamo veliko vran.
Mislila sem, da je tam, da nekaj prestraši.
Zelo zlobno izgleda. Če ne zamerite, da tako rečem.
Jaz že ne. Moj mož bi vam zameril.
Vaš mož? –Ja.
Mišljeno je kot poklon mojemu pokojnemu možu.
Ojoj, oprostite.
Ko izgubimo družinskega člana,
mu v spomin postavimo Tupilaka v podobi Spečega.
Da praznujemo dovoljeni čas.
Se opravičujem. Nisem vas hotela užaliti.
Bilo je temno. Mogoče nisem dobro videla.
Je že v redu. Niste nas užalili.
Tudi podnevi ni lepši.
To je samo še en stari običaj naše skupnosti,
ki seže nazaj več let, kot jih mi štejemo.
Videli jih boste po vsem mestu, če bolje pogledate.
Moj mož je bil tradicionalen.
So ga postavili tudi mojemu očetu?
Niso.
Žal mi je, niso ga.
Kaj počneta jutri?
Če bi rada izvedela še več o tradiciji naše skupnosti,
si pridita vsekakor pogledati naš altarisganga.
Altaris, kaj? –Letni zakrament.
Presenečena sem, da se ne spomniš.
Vodila sem vseh šest tvojih altarisgang, ko si bil otrok.
Res? –Pa za tvojo mamo in očeta. Skoraj vsem, ki so ta kraj
v zadnjih 30-ih letih imeli za dom.
V redu.
Zmenjeno je. Jutri prideta.
Na zdravje.
Na zdravje. –Na zdravje.
Torej. Še en zanimiv večer.
Vsekakor.
Tukaj so vsi tako ljubeznivi. Ne kot tisti doma.
Astrid je bila res prijazna.
Ne, preprosta je. –So ti takšne všeč?
Saj sem se poročil s tabo.
Ves večer te ni nehala gledati. –Samo človek je.
Ti tudi.
Hej! Kaj to pomeni?
Ne skrbi. Ne obtožujem te. Tudi sama sem buljila.
Zelo lepo dekle je.
Ti si zelo lepa žena.
Daj, no. Veva, da izgledam kot kit. –Najbolj seksi kit v morju.
Hvala.
Veš, kaj si zasluži seksi kit?
Če boš slučajno omenil harpuno, se bom ločila od tebe.
Če si se imela namen ločiti, bi se morala,
preden sem postal lastnik tega posestva. –Ne.
Bolje se je ločiti po tem,
ko postaneš lastnik tega.
A, tako?
To je čudno. –Čudno je dobro.
Mislim, da tvoj nerojeni otrok ne misli tako.
Potem mu bova z denarjem za študij plačevala psihiatra.
Ne.
Bila sta čudna dneva. Utrujena sva in čustvena.
Pojdi pod mrzlo prho, če je treba. Greva spat.
Greva oba pod prho? –Isaac, pojdi spat.
Isaac, noseča sem! –Nežen bom.
Isaac, resno mislim.
Dol z mene.
Isaac. Spravi se dol!
Kako si spala?
Kot dojenček.
Pa ti? –Kot zaklan.
Za nekatere je to v redu.
V redu. Vzamem nazaj.
To je najsrhljivejše, kar sem videla.
Isaac, pridi!
Zdravo, Isaac! Pridi!
Greva, kličejo naju. –Kaj?
Hočejo, da greva notri. –Se hecaš?
Pridi. Zabavno bo.
Podhlajenost med nosečnostjo ni zabavna.
Kakor hočeš.
Si resen?
To! Isaac!
Moj dragi otrok.
Ne morem ti povedati, kako smo vsi hvaležni, ker si se vrnil.
Hvala.
Prevajala ti bom, da boš razumel.
Ponavljaj za menoj.
O, ti mogočni Speči …
–Kličem k tebi …
Kličem k tebi …
V spokoju, v nevihti. V soncu in snegu.
Vzemi mojo kri, moje meso, moje telo
in dušo.
Vzemi mojo kri, moje meso, moje telo in dušo.
Prihajam k tebi. –Prihajam k tebi.
Moj zaščitnik, moj uničevalec,
moja tema, moja luč.
Moj zaščitnik, moj uničevalec,
moja tema, moja luč.
Prihajam k tebi. –Prihajam k tebi.
V najtemačnejšem dnevu. –V najtemačnejšem dnevu.
V najsvetlejši noči. –V najsvetlejši noči.
Zemlja kliče majorja Toma.
Me slišiš?
Zdravo.
Zdravo. –Si v redu? –V redu sem.
Samo sanjarim. –O čem?
Saj veš.
O vsem. –Kristus. Saj se nisi spreobrnil? –Kaj?
Saj ne boš začel nositi halje in govoriti čudnega jezika?
Saj veš, da se ni lepo norčevati iz tuje kulture.
Si resen? –Da ne omenjam, kako ozkogledo je.
Prosim? –Ne drzneš si podcenjevati krščanstva, judovstva ali islama.
Prva jim boš stopila v bran.
Kdo komu odreka kakšne pravice?
Hinavsko je. –Zakaj sem hinavka?
Misliš, da je racionalno verjeti, da lahko človek hodi po vodi?
Ne. –Ali pa da je neki arabski vojskovodja odletel na Mesec
na krilatem konju? –Ne.
Ali pa v štirirokega božanskega slona? –O čem govoriš?
Sprehodit se grem.
V redu. –Ne čakaj me.
Jezus.
Oprosti.
Nisem vedel, da je kdo tukaj.
Te ne zebe?
Pustil te bom pri miru.
Zakaj misliš, da bom imela mir, če greš?
Mislil sem, da bi bila rada sama.
Sami bomo v večnosti.
Malo družbe pred tem pa je lahko prijetno doživetje.
Se ne strinjaš?
Lepo, kajne?
Veš, kako nastane severni sij?
Zgodi se, ko električno nabiti delci
Sončevega vetra med Sončevim izbruhom
vstopijo v Zemljino magnetno polje.
Trčijo z atomi in molekulami v ozračju.
Vsaj tako nam to razlaga znanost.
Znanost.
Seveda.
Znanost nam lahko razloži, kako.
Ne pa, zakaj.
Se strinjaš?
Kaj je narobe?
Nočna mora. –Kakšna?
Pomivala sem posodo
in nekaj je bilo v koritu.
Hotelo me je utopiti.
Seveda imaš nočne more o pranju posode.
Hvala. –Ni za kaj.
In, kaj mislite? –Prav takšno imam rad. Hvala.
Mislila sem na hišo. –Hiša. Čudovita je. –Kajne?
Gradili so jih za večnost –So.
Gotovo bo še stala, ko nas več ne bo.
Smem? –Seveda.
Paziti moram na sladkor v krvi. –Seveda.
Koliko časa je že v vaši družini? –Več generacij.
Ja, čudovit družinski dom.
Kdaj imate rok? –Čez pet tednov.
Tako da komaj čakava, da urediva vse to.
Kako hitro se tukaj hiše prodajo?
Iskreno, na tem otoku se hiše slabo prodajajo.
Predvidevam, da so zato še bolj iskane. –Mogoče.
Kako mislite, mogoče? –No …
Včasih jih je težko oceniti.
Odprta sva za ponudbe.
Nekdo bo dobil kupčijo stoletja.
Jamčim vama, da ima hiša svoje prednosti.
Robustna gradnja. Najboljši pritisk vode, kar sem jih videl.
Odlična lokacija. Mislim,
veliki del skupnosti nikoli ni bil na kopnem.
Tukaj imajo vse potrebno. –Pravi raj.
Umirali bi, da lahko živijo tukaj.
To nekako predstavlja problem.
Imenujmo ga …
Vraževerna neumnost.
Veliko jih ne želi živeti v hiši, kjer se je zgodil umor.
Ja.
Moramo to omenjati?
Bojim se, da.
Vem, da imamo sloves, toda obstajajo meje.
Na novo pobarvano in dvoslojna stekla bi pomagala.
Mogoče se nam posreči.
Hvala. –Ne, hvala vam.
Lepo sanjajta.
Kakšna je? –Dobra, odlična.
Me veseli.
Razmišljal sem o tem, kar je povedal agent. –Ne.
Vse se lahko proda. Če je cena prava. –Katera je to?
Ne vem.
Malo bova morala raziskati. Kar koli dobiva, je nagrada.
Nagrada?
Mislim, no. Tega nisva pričakovala.
25 let je že prazna. 25 let.
Če ostane še 25 let prazna … –Dom ne bi smel biti prazen.
Seveda ne.
Povedati skušam, da nimam občutka, da nekaj izgubljava.
Mislim, da sva veliko izgubila.
A sva veliko več pridobila.
Ne sledim ti.
Zakaj bi šla od tod? –Kaj?
Zakaj bi šla od tod? –Si resen?
Čemu naj se vrneva?
Svojim prijateljem. Svoji družini.
Katerim prijateljem, družini? –Najinim prijateljem, družinam.
Prijateljem? Misliš znancem.
Katerih predstava globokega pogovora je,
kakšne čevlje bodo kupili. –Ni res.
In družina, ki jo vidiva enkrat na leto.
Na zahvalni dan, da naju opomnijo zakaj se jim izogibava vse leto.
Tudi to ni res. –Je. Ne zavajaj se.
Da se zavajam? Bravo.
Zdaj boš še rekel, da imava tu prijatelje in družino.
Pravzaprav bom. –Mojbog, šele teden sva tukaj.
Ni pomembno. –Ja, je. –Ne, ni.
Mogoče sva šele teden dni tukaj. Toda skupnost
naju je sprejela bolje kot tisti doma v 25 letih. –Zase govori.
Ne bi mi bilo treba, če bi se potrudila prilagoditi.
Ni se mi treba. To ni moj dom! –Lahko bi bil.
Raje si prerežem žile, kot da bi to tukaj imela dom.
To je malo dramatično.
V redu, dramatično je. –V redu.
Torej boš razmislila o tem?
Ne. Ničesar ni za razmisliti.
Na zrak grem. –Kakšno presenečanje.
Ne čakaj me. –Ne bom.
Veš, ženske. Ne moreš živeti z njim
in ne moreš jih umoriti brez zakonskih posledic.
Ne, ampak ne dojame.
Ne razume pomena korenin, skupnosti.
Ona …
Kje na svetu je boljši kraj za vzgojo otroka?
Razgled je lepši kot v večini dežel, ki jih ne poznaš.
Kjer ti nekdo v hipu pomoli pištolo pred fris.
Kjer je smisel življenja sedeti za mizo in poskusiti zaslužiti čim več.
Problem pri ženskah je, da pravzaprav ne vedo, kaj bi rade. –Ne, ne.
Ženske rade dominirajo.
Res govorijo o enakovrednosti a ne spoštujejo tistih, ki jo ponujajo.
Edini razlog za odhod je, ker ti želiš ostati.
Če bi ti hotel stran, bi te prosila, da ostaneta. Samo da se pritožuje.
Toda jaz bi rad ostal. –Seveda bi.
Tu je tvoj dom.
Res je moj dom.
Na dom! –Na dom! –Na prekleti dom.
Zakaj samo stojiš tam. Prinesi.
Navdušen sem.
Ne moreš biti korporativni trot brez kakšnih veščin.
Ni to razsipavanje?
Tukaj ni lahko najti žogic za golf.
Ne skrbi. Vedno se vrnejo s plimo.
Vseeno hvala.
Daj mi to.
Ta kraj je čaroben.
Čaroben. Lahko bi se tudi tako reklo.
Kako to misliš?
Nekateri pravijo, da je sij Božji šaljiv opomnik,
da se bo svet končal s peklenskim ognjem.
Nič kaj šaljivo. –Svet je kar komičen,
toda šala je človeštvo.
Isaac.
Ja.
Nekaj ti moram pokazati.
Isaac!
Kaj počneš?
Isaac!
Isaac, stoj!
Kaj, za vraga, počneš?
Kaj izgleda, da počnem?
Ne vem, kako izgleda, kar počneš.
Tupilak izdelujem.
Zakaj?
Ker je to tradicija.
Tudi pohabljanje genitalij je tradicija.
Nekatere tradicije bi preprosto morale izumreti. –Že spet.
To hinavstvo.
Kje si dobil vse to? –Gunnar mi je dal.
Lepo od njega. –Ja, je.
Nihče ga ni naredil za mojega očeta.
Ne bom ponovil te napake.
V redu. –Ja.
Rabiš kakšno pomoč?
Sam zmorem. Hvala.
Prav.
V trgovino grem.
Ti kar nadaljuj. –Ja.
Kaj, za vraga, je to?
Ne skrbi. Samo otrok v svoji postelji.
Je v redu?
Nočne more mu niso všeč.
Ja.
Opravičujem se za nered. Saj bom plačala.
Ženska z vašim stanjem naj ne bi toliko nosila.
Je že v redu. Hvala. –Verjamem, a ne pomeni, da morate.
Hvala.
Fantek ali punčka? –Ne veva še.
Mislil sem, da danes s pregledi vedo.
Nočeva vedeti. –Zakaj ne? –Ne vem. Želiva le, da je zdrav.
Spol ni pomemben. –Vama je vseeno? –Ja.
Samo da je zdrav. –V redu.
Kaj počnete? –Povedal vam bom spol otroka.
Ja, ja. Ste čutili?
Čutila sem brco. To vedno čutim.
Komaj čaka, da pride ven. –On? –Ja.
Gotovo je on. –Kako veste? –Mislite, da dekleta tako močno brcajo?
Če smo nekje ujete, se znamo punce tudi potruditi.
Gotovo je fant.
Fantje so biološko močnejši od deklet.
Nobeno dekle ne brca s takšno močjo.
Mali, ne skrbi.
Kmalu boš osvobojen v ta svet.
Na poti iz trgovine sem naletela na Gunnarja. –Si?
Veš, da nisi hotel vedeti spola otroka.
Fantek bo.
Gunnar pravi tako.
Lepo.
Očitno je jasnoviden.
Delo me čaka.
Isaac!
Isaac! Isaac!
Isaac!
Prihaja, prihaja! –Ne, ne, ne.
Brez panike, samo dihaj. –Prihaja!
Rešilca moram poklicati. –Ne, ne, ne!
Iti moram! –Prihaja! Prihaja!
V redu, v redu!
Mojbog!
Vidim glavo! Mojbog! Pritiskaj!
Spet, spet!
Bravo, mali. Zmoreš! Zmoreš!
Mojbog, ja!
Pritisni!
Mojbog! O, mojbog!
Mojbog!
Čudovit je. –Naj ga vidim. –Uspelo ti je!
Čudovit je.
Naj ga vidim.
Prosim, naj ga vidim.
Isaac.
Čudovit je, ne?
Glej.
Vem, da je bilo nekaj zadnjih dni težkih.
Toda morava se odločiti glede vrnitve domov.
Mislil sem, da si se že odločila za naju.
Mislim …
Sem zdaj vključen v odločevanje?
Mislila sem na datum odhoda.
Kaj misliš? –Ti je sploh mar, kaj mislim?
Seveda mi je!
Mislim, da si najsebičnejša ženska, kar sem jih kdaj spoznal.
Jaz pa mislim, da si znorel.
Pravzaprav se nisem dobro izrazil.
Malo sem se zadrževal.
Mislim, da sta z mojo mamo izenačeni.
Tvoja mama ni bila sebična. Nesebična je bila.
Očitno je šla od tod, da zaščiti svojega otroka, in tudi jaz bom.
S teboj ali brez. –Res? –Res!
In kako si mislila to izvesti?
Si resen?
Mojbog.
Veš, kako smešen izgledaš, ko se delaš strogega?
Kot bi gledal zlato ribico posnemati morskega psa.
Povedala ti bom, kaj bom. Gor grem spakirat prtljago
in pobrala se bom iz tega zakotja!
Ti pa lahko ostaneš in lezeš v kostume s svojimi prijateljčki.
Nikamor ne boš šla.
Rekel sem, da ne greš nikamor. –Spakirala bom!
Ne dotikaj se me! –Ne sili me, da te poškodujem!
Ne dotikaj se me! –Miruj! –Dol z mene!
Prekleta cipa! –Ne.
Je kdo tu?
Hvala bogu.
Vam lahko pomagam? –Lahko.
Takoj moram iti. Na kopno moram.
Vrnite se jutri ob devetih. –Ne, takoj moram.
Vrnite se jutri ob devetih. –Nujno je.
Kako nujno? –Tako, da ne more počakati do jutri.
Aha. Nisem opremljen za nujne primere.
Sem bolj podoben želvi kot zajec. –Imam denar!
To je dobro, ker tega ne počnem iz užitka.
Imam, kolikor želite. Na kopnem lahko dvignem še več.
Samo takoj moram stran.
Ste nekakšna ubežnica?
Niste mogli oropati banke, ker je tukaj ni. –Prosim vas.
Povejte ceno. –Kje je vaš mož?
Ne bo ga.
Se je tokrat odločil ostati.
Prejšnjič je naredil pravo godljo.
Od takrat ni bilo več isto. –Veste za to?
Takrat so me lokalci malo vzljubili.
Takrat bi moral biti pogumnejši, a bil sem mlad
in ona je bila sirena. Kaj naj?
Njo ste peljali, mene pa nočete.
Brez zamere, a niste moj tip.
Poglejte, noseča sem. Moram iti, takoj.
Povejte ceno. –Poslušajte. Lahko mi ponudite vse bisere oceana,
toda še vedno vas ne bi mogel peljati. –Zakaj?
Kaj vam bodo naredili? –Oni? Ni me strah teh kmetov.
Česa vas je potem strah?
Tistega.
Nevihta prihaja.
Noče, da odidete.
In verjemite mi, vedno dobi, kar hoče.
Emma! Kaj je narobe? –Žal mi je. Nisem vedela, kam naj grem.
In vi ste policistka. –Kaj se je zgodilo?
Mislim, da je mrtev.
Izvoli.
Ponudila bi ti kaj močnejšega, a zaradi otroka …
Hvala. –Globoko vdihni.
Zdaj mi pa povej.
Kdo misliš, da je mrtev.
Isaac.
Zakaj misliš, da je Isaac mrtev?
Ker sem ga udarila.
Ponorel je. Pravim vam, da je ta hiša
prekleta ali uročena.
Najprej njegova mati in oče. Zdaj to. –Zakaj misliš, da je ponorel?
Ker me je skušal napasti. –Torej je bila samoobramba.
Mojbog! Seveda v samoobrambi.
Mislite, da bi iz dolgčasa hodila okoli in tolkla ljudi po glavi?
Kdo to pravi?
Kdo bi lahko vedel,
kaj se dogaja v tej tvoji glavici?
Renate, Renate. Spravite ga od tod. Nor je.
Renate. Kar koli vam je povedal, ne poslušajte ga. Mene poslušajte.
Pokličite psihiatra ali nekoga, ker je zgoraj malo usekan.
In kdo je kriv za to, ljubica? –Renate, prosim, pomagajte.
Pomoč potrebuje.
Mojbog.
Ne počutim se dobro.
Kaj? Jaz …
Lepo sanjaj, draga.
Nekaj je v vodi.
Ne sanja ti se.
Draga, ne upiraj se.
Ni mu všeč, če se upirajo.
Nevljudno je.
Sprejeti moraš svojo usodo.
Prihajam k tebi in ne odhajam od tebe.
Vsaj otrok to dojame.
Komaj čaka, da pride ven, odkar je prišel notri.
Kajne, sinko?
No, moj fant,
čas je, da izpolniš svojo usodo.
To ni bila sinova usoda.
Vedno je bila tvoja!
Moral bi jo izpolniti pred 25 leti.
Ne sanja se ti,
koliko trpljenja si nam povzročil.
Ne skrbi.
Navadila se boš.
Prevod Blitz Film TVRip - Toyan
Za HD priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis