Det er ikke så ofte man der og da innser hvor heldig man er som får gjøre noe.
Dette har blitt slik jeg alltid håpet og drømte at det ville bli.
Samarbeidsmiljøet har vært mye bedre enn på noe annet show.
Det er en ekte lagsport.
Dette har vært en fantastisk opplevelse.
Det endret livet mitt, ikke bare profesjonelt, men også privat.
Jeg møtte mine beste venner her, og det har vært en opplevelse.
Det har vært et lykketreff, og vi har vært heldige
som har jobbet med noe så vellykket.
Jeg gir ikke slipp på noe før jeg vet at det er umulig.
Hvis du elsket meg, ville du gjort det samme.
ET SISTE FARVEL MED OZARK
OZARKS OPPRINNELSE
Bill Dubuque skrev piloten,
og Bill vokste opp med å dra til Ozark om sommeren.
Men Bill er en skribent fra St. Louis som aldri har jobbet med TV,
så de trengte noen til å ta styringen.
Så det var der jeg kom inn i bildet.
Chris var viktig for å få meg med.
Det var en god historie om en familie som slet og var desperate.
Og jeg likte ideen om klassekampen
med Byrdes fra Chicago, som levde veldig skjermede liv,
men må snakke med Langmore, Snell og andre
som ofte viste seg å være visere enn dem.
Jeg husker følelsen av å komme inn i en rik verden,
noe jeg tror du alltid ser etter når du skal skrive et timelangt drama.
Du ser etter en verden som kan ta imot alle disse levende rollefigurene.
Jeg husker at dialogen hoppet ut av sidene.
Det var spennende, men også en utfordring,
hvordan kan jeg som forfatter bidra i dette sammensatte bildet?
Vi håper at folk kan relatere.
Selv om de fleste ikke hvitvasker penger for et narkokartell.
Jeg er glad vi klarte å krysse målstreken.
Den målstreken vi ville nå.
At vi ikke ble kastet ut av festen før vi nådde slutten,
som forhåpentligvis tilfredsstiller publikum.
De spurte om Jason ville ha en rolle, og han sa ja, om han også fikk regien.
Noen av de første minnene er av de første stegene.
Som å overtale Laura Linney.
Overtale MRC til å la meg regissere hele første sesong,
selv om jeg ikke fikk gjort det på grunn av timeplanen.
Nå må vi bare få åpnet et jævla kasino.
Jeg var ikke på utkikk etter en serie. men jeg ville se hva Jason kunne gjøre.
Så snakket jeg med Chris, og tenkte: Han er virkelig bra.
Så da tenkte jeg: ok.
Jeg sa vi fikk Laura Linney, og forfatterne sa: Vi må gjøre det bra.
Åpenbart.
Ingen av oss ante hvilke retning serien skulle ta,
hvor den ville gå, og om det ville gå.
Sett utenfra forstår du ikke riktig hva serien er.
Det har vært spesielt å se hvor mange som elsket den,
gjorde den til en del av sitt liv og elsket alle rollefigurene.
Alle visste at manuset var fantastisk,
og vi hadde fantastiske skuespillere.
Alt bare samlet seg i et magisk øyeblikk.
Det stemmer.
Hvis pappa var her, hadde han hengt deg opp etter pungen.
Skal jeg fortelle at du ikke respekterer meg?
Det var det jeg trodde.
SKAPE SAMMENSATTE ROLLEFIGURER
Den beste indikasjonen på en god historie, er nok rollefigurene.
Det å skape rollefigurer som føles autentiske og naturlige.
God morgen.
Vi forfattere er bortskjemte, for vi har Jason og Laura.
Helt ærlig, om Jason ikke var så utrolig likandes,
hadde folk kanskje ikke blitt med på turen.
Vi startet med en opptur på grunn av det.
Chris snakket alltid om at serien handlet om Byrde- og Langmore-familiene,
og selvfølgelig at handlingen i serien handler om hvitvasking,
men det er ikke kjernen.
Serien handler om to familier fra helt ulike miljøer
og hvordan de samarbeider, rivaliseringen og kontrasten mellom dem.
Langmore-familien er en fattig utgave av Byrde-familien.
Og de kjemper for å holde familien samlet,
til tross for utfordringer, vold og kriminalitet.
Den første sesongen av Ozark var vanskelig for meg.
For jeg er ikke aggressiv. Jeg har ikke selvtilliten til Ruth.
-Morsomt. -Hold kjeft, for faen!
Jeg jobber med Martin for å lære hvordan jeg kan hvitvaske for oss.
Jeg er ikke så tøff.
Hva om jeg stikker hull i de puppene og klemmer ut silikonet?
Hva synes du om det?
Men det som forbinder meg med Ruth, er at hun er veldig følsom.
Langmore-familien er forbannet. Det er kapitalismens forbannelse.
Folk kjenner igjen familien sin, selv om de ikke er så ødelagte,
kjenner vi igjen elementer av folk.
Ta dem med hit.
Du har vært tydelig og tålmodig.
Snell-familien er en helt annen historie om de som ble fordrevet.
Det som er normalt for Darlene, er ikke det for oss.
I bunn og grunn var livet hennes fantastisk
til Byrd-familien kom.
Da hadde de fortsatt å ha avlingene sine et sted de ikke var ødelagt.
Så Snell-familien er også ødelagt.
-Hei. Kom inn. -Hei, Maya.
Charlotte, ønsk Maya velkommen og...
Ikke slik jeg så for meg permisjonen.
Maya er en arbeidsnarkoman, men bare fordi hun bryr seg.
Så hun stempler ikke bare inn og ut på jobben.
Hun har et oppdrag.
Spis noe.
Omar Navarro er sjefen for narkokartellet
som Marty og Wendy Byrde blir involvert med.
Så Navarro innser at Maya Miller kan være en potensiell ressurs.
Og en av grunnene til at han gjør det, er at han stoler på Marty.
Og når Marty nevner at denne FBI-agenten kan være en ressurs,
blir han mer nysgjerrig på henne.
Sesong tre startet med Marty mot Wendy.
Mot slutten av sesongen ble det tydelig at ingenting kunne skje
om de ikke var sammen om det.
Vil du virkelig gjøre dette?
Nærmer du deg oss igjen,
vil du se din sønn hengende fra en bru i Juarez. Forstått?
Byrde-familien må bli litt mer kreative i måten de kan rettferdiggjøre ting på.
Marty er endret, han er mer fleksibel etisk sett.
Han klarer å rettferdiggjøre flere ting enn Marty ville gjort i sesong en.
Om Marty var like allergisk mot å bryte loven nå som han var i sesong en,
ville han meldt seg og serien vært avsluttet.
Jeg elsker deg.
Elsker deg også.
Det er vanskelig å snakke objektivt om rollefigurer når jeg fortsatt spiller dem.
Om noen år har jeg kanskje et klarere bilde.
Wendy er komplisert. Hun er kjærlig.
Hun er sint. Hun er sulten. Hun er redd. Hun er frustrert.
Hun er alt dette, som mange nok er.
Jeg startet filmingen da jeg var 16, nå er jeg 21.
Så Charlotte og jeg har mange av de samme erfaringene,
vi har på en måte vokst opp sammen, men hun forble seg selv.
Jonah, det familiemedlemmet som var mest engasjert,
får problemer med familien.
Forretningene ender med å definere livene deres.
Og det var de han var god på.
På merkelig vis, siden de har vært gjennom galskapen,
er de de eneste som kan forstå det.
Hvis alt går bra, har han lovet at vår forpliktelse til han oppheves.
Om et halvt år kan vi være helt ute.
En av de fascinerende tingene med serien er at ingenting er forutsigbart.
Herregud!
Ozark er en drap- og kaosserie.
Og hva annet ønsker du i en sånn serie enn kaos og spenning?
Hva pokker er det?
Det er alltid noe som sjokkerer som du kan snakke om.
Dette er ikke dagen for å falle sammen.
Jeg savner Buddy. Jeg savner fortsatt Buddy.
Rollen og skuespilleren.
Jeg savner Harris Yulin og rollekarakteren.
Et vendepunkt var å drepe min kjære Peter Mullan,
som spilte Jacob, min første mann.
Jeg elsker deg, Jacob. Nå skal du bare hvile.
Ben kommer, og man kan redde Ben og la alle andre død,
eller kvitte seg med Ben og gi alle andre en sjanse.
Chris ringte meg et par uker før vi startet å filme.
Han informerte meg om Bens historie.
At han kommer, slutter med medisinene og mister kontrollen,
og til slutt kommer han til å dø. Jeg visste at det kom til å skje.
Så jeg følte at jeg virkelig klarte å nyte det.
Flotte mennesker...
For en flott dag.
Den som fortjente det hun fikk, var Helen.
Hun manipulerte alle gruppene i Ozark.
Total manipulasjon.
-Jeg trodde ikke du var Ozark-typen. -Vi tilpasser oss eller dør.
Jeg elsket rollen.
Folk likte rollefiguren.
Publikum likte rollefiguren.
Det skyldtes nok delvis at hun var kvinne.
Det er mer overraskende på en måte.
Og deler skyldes også at manuset var så bra,
og hun hadde fantastiske replikker.
La oss ikke late som de ikke ødela for deg.
Jeg skulle gjøre en sesong, så spurte de om en til.
Som skuespiller vet du at om du tar en til, dør du. Hva ellers?
Jeg håper reisen var fin.
Jeg kan ikke fortelle deg hvor mange ganger vi tørrtrente.
Utallige ganger.
Så tok vi et opptak.
Det var knusende å få vite at jeg skulle bli drept, men det ante meg.
Man kan ikke beholde noen som Darlene for alltid.
Kanskje hvis vi...
Å ta livet av Wyatt? Det knuste hjertet mitt.
Han er uskyldig.
Jeg vil ikke si at han er på feil sted til feil tid,
men han var ingen trussel mot kartellet. Han endte midt i kryssilden.
Da jeg fikk vite at jeg og Wyatt skulle ha et forhold...
Det var... fantastisk.
Jeg syns det var vågalt av dem.
Jeg har levd lenge nok til å vite hva jeg gjør.
Jeg ringte Charlie, og han lo i to hele minutter
før han sa noe.
Han bare lo seg i hjel.
Chris Mundy ringte og fortalte det et par måneder før, og vi bare lo.
Det startet som en spøk blant forfatterne:
"Hva om Darlene og Wyatt ender opp sammen?"
Chris ringte og sa: "Hei, jeg må snakke med deg."
"Hva er det?"
Han sa: "Eh..."
"Vent, la meg gjette. Skal jeg dø?"
"Ja, hvordan visste du det?"
Jeg sa: "Det er som i en gresk tragedie."
Hun ønsket virkelig å komme seg vekk fra det stedet.
Hun følte seg fanget, og at hun ville bli her resten av livet.
Hun ønsket noe bedre, men visste ikke hvordan hun skulle få det.
Avgjørelsen om å drepe Ruth, var den tøffeste i hele serien.
Det kom et punkt hvor det var klart at det var historien.
Det måtte bli konsekvenser.
Byrde-familien var en invaderende art.
De kom og fortrengte... Hele Langmore-familien var borte.
Det hadde vært unaturlig om Ruth ikke døde.
I vår verden er det bra å være en av de smarte.
Husk det.
DE KREATIVE
Årsaken til suksessen var Jason Bateman, Patrick Markey og Chris Mundy.
Når de jobbet sammen, utgjorde de en utrolig trio.
For meg er manuset det viktigste i enhver serie.
Jeg har sett hvor hardt alle jobber,
og det begynner på toppen.
Chris Mundy er ikke bare sinnssykt talentfull, noe alle vet,
men han er også så hyggelig. Det setter stemningen.
En skuespillers drøm.
En som er åpen for innspill og forslag.
Han er så tydelig på hvor hver brikke skal.
Hvordan man villeder. Det er så smart.
Han er arkitekten bak fellesskapsfølelsen som vi har hatt her på Ozark.
Jeg skal bruke klisjeen om at det er som en familie,
og det er som familie.
Det finnes ingen her i crewet, hos skuespillere eller sjåfører,
som ikke er en flott person. Og det sildrer nedover.
Det er så kort vei fra toppen til bunnen.
Lederne, produsentene, skuespillerne og helt ned til crewet.
Vi er så glade i hverandre og kommer så godt overens.
-Fint! -Yay!
NYE STEMMER
Jeg forteller regissørene at dette er deres sett.
Film de tingene de ønsker å se i klippen, slik som på film.
Vi har hatt gode regissører, mange jeg har jobbet med før.
Folk vi fikk inn de første par årene.
Man prøver å finne ut av historien med ulike regissører.
Jeg elsker å jobbe med og møte de ulike regissørene.
Lære av deres stil og tilbakemeldinger. Det er helt spesielt, man lærer så mye.
Jeg syns synd på gjesteregissørene
som kommer inn her hvor alle kjenner hverandre så godt.
Man trenger mer forberedelser og mer presisjon
både bak og foran kamera.
Og det er noe alle liker, tror jeg.
Jeg visste at man måtte gjøre leksene sine.
Jeg så sesong 1-3 sånn omtrent 47 millioner ganger.
Se de ulike stilene og finne hva man kan bidra med,
samtidig som man følger det Jason Bateman og andre har gjort,
den visuelle estetikken og tonen i serien.
Produsentene tar godt vare på regissørene.
De tar vare på skuespillerne og crewet.
Det gjør min jobb enklere og triveligere.
Alle var fantastiske, men for et crew.
Man føler at grunnmuren er så solid når man har så mange erfarne på teamet.
Vi har vært velsignet med Robin Wright, og vi fikk Amanda tilbake.
Én åpenbar forskjell på å regissere og å spille.
Som regissør må du forstå helheten i hver eneste episode, scene og opptak.
Forstå motivasjonen og historien til alle karakterene
som du kan få spørsmål om.
Jeg elsker å ha Jason som regissør. Alle er flotte, men jeg elsker Jason.
Jeg burde drepe deg.
Kom og få litt.
Han vet hva han vil.
Vent her.
Og han er morsom. Og du kommer langt med humor.
Dumme kjerring! Kom igjen.
Han er veldig snill og ønsker kun det beste for skuespillerne.
Noe av det som var spennende med serien,
var at han stolte på manuset, og vi stolte på regien.
Han er utrolig nøye.
Han har helt klart vært på filmsett hele livet.
Han har tatt til seg alt.
Han tar med lidenskapen inn i regien til Ozark
når det kommer til det visuelle.
Han bestemmer det visuelle, følelsen, og har beholdt det gjennom sesongene.
Det er en pause i sangteksten.
Hvis man spiller gitar, er det enklere å mikse inn.
Hadde dere det gøy?
Jason og produsent Patrick Markey har presset meg til å regissere.
Mange av oss presset på, men hun er så godt forberedt.
Det kommer fra teatret.
Som skuespiller er hun forberedt på alt.
Og sånn var hun som regissør også.
Hun har unektelig god smak.
Og allerede den første dagen så alle at det var
som om hun hadde gjort det like lenge som skuespillet.
Jeg er veldig glad for at jeg gjorde det. Det var flott.
-Hva? -Hei.
Snakk slik til henne igjen, så skal jeg ta en telefon og få deg drept.
Hva faen sa du nå?
-Skal jeg gjenta det? -Bare sett deg i bilen.
Faen ta deg.
Sug meg, drittsekk!
Jeg klandrer dem helt og fullt.
UNIK UTSEENDE OG FØLELSE
Serien har en effektiv fortellerstil, og finner skjønnheten i historiene.
Det visuelle er så viktig.
Det visuelle setter stemningen for publikum.
Du skal være litt urolig som seer,
for familien kommer borti ting som er uforutsigbare.
Vi klipper ikke så mye. Stemningen, spesielt i begynnelsen, var roligere.
Vi ville at folk skulle måtte engasjere seg,
og at det var verdt det.
Det svake lyset, en mørk og en lys side,
fargejusteringene i etterkant. Alt skaper en helhet
som sammen med kjenningsmelodien og de redaksjonelle valgene,
forhåpentligvis skaper en viss stemning.
Min jobb er å lage rom for skuespillerne og for manus.
Serien er så velskrevet
at jeg får så mye informasjon fra historien og manuset.
Innsjøen er der, så den er alltid med.
Så verden er alltid til stede, selv i private øyeblikk.
Det er fantastisk for serien.
George har gitt oss fantastiske ting å fokusere kameraet på,
og de som finner lokasjonene har klart å finne interessante miljøer.
Enda et vitnemål for crewet er folkene som setter sammen settene.
Jeg har aldri følt at jeg ikke var i Mexico.
Byrde-huset betyr mest for meg. Det ble en egen rolle.
Vi var alltid glade der. Det er utrolig vakkert.
Huset er som i manus. Vi var heldige som fikk det.
Produksjonsdesigneren vår, David Bomba, har gjort en fantastisk jobb.
Soverommet til Charlotte.
Når jeg ser på det eller jobber på sett, blir jeg minnet på første gang jeg så det.
Det minnet er fortsatt sterkt.
Jeg vil savne Langmore-bobilen. Det er så fredelig.
Man kan ta en dag der ute, sitte ved vannet, slappe av.
I serien skjer de minst fredelige tingene der.
I sesong en var det mange flere familie- medlemmer, så det føltes som en fest.
Det var mye fyrverkeri og fisking,
og jeg har mange gode minner fra Langmore-bobilen.
Snell-eiendommen tar livet av meg. Det var mitt favorittsted.
Jeg elsker huset.
Et helt spesielt utseende. Ozark har hatt en signatur fra start.
ROS FRA ANMELDERNE
-Emmy for beste kvinnelige birolle... -Jeg har en Oscar.
...går til.
Julia Garner.
Jeg føler meg så heldig som fikk spille i serien.
Og jeg elsker Ruth.
Det er alltid hyggelig med anerkjennelse fra dine likestilte.
Mange av prisene kommer fra folk vi kjenner.
Jeg elsker å spille Ruth,
hver dag føler jeg meg heldig som får gjøre dette.
Og... Ja, dette er stort, tusen takk.
Jeg kommer alltid til å huske dette. Tusen takk!
Mottakelsen og støtten fra kritikerne
er jo åpenbart noe alle setter pris på.
Anerkjennelsen jeg fikk for regien, gjør meg ydmyk og overrasket.
Emmy for beste regi i en dramaserie går til...
-Jason Bateman. -Ozark.
Jeg hadde ikke fått denne uten en rekke andre i serien.
Jeg er så heldig å få være en del av det, spesielt som regissør. Takk, folkens.
Det var et stort øyeblikk.
Det var det som først fikk meg interessert i jobben.
Jason Bateman, Ozark.
Takk til manusforfatterne i Ozark,
skuespillerne, crewet, som jeg kan takke i morgen.
Takk.
Folk liker like godt å se den som vi liker å lage den,
det er tilfredsstillende. Det føles bare bra, det føles riktig.
Beste skuespiller går til...
Jason Bateman!
ET SISTE TILBAKEBLIKK
Vi begynner alle å innse at avslutningen blir tøff.
Jason er regissør, tilbake der vi startet.
-Det fungerer bedre. -Ja.
En ekte lagidrett.
Det er så mange øyeblikk hvor vi kan spore av.
Som en familie vi har vært med i fem år. Gode minner.
Da jeg først dukket opp, trodde jeg stemningen var satt.
Og så ble det helt motsatt, vi er en tullete gjeng.
Vi har spøkt mye.
Peter og jeg sto ved maten
og prøvde å finne ting som ville gi oss luft i magen før en scene.
Vi gir folk mat. Ingen liker sultne, sure folk.
"Hold den stygge kjeften din og kom deg til helvete ut."
Jeg syns den replikken er så morsom.
Den er en utfordring, og jeg måtte få den til.
Den er for morsom til å ikke få den til.
Hold den stygge kjeften din og kom deg til helvete ut.
I sesong en var det utrolig varmt. Fluene kom inn for å unnslippe heten.
De forstyrret opptakene.
Jason tilbød alle som tok en flue, 20 dollar per flue.
Alle startet umiddelbart, og Jason bare:
"Den som fanger en uskadd, får 100 dollar."
Jeg snappet en fra toppen av en flaske. Jeg har enda ikke fått de 200 dollarene
jeg skulle ha tjent, så Jason, om du ser dette...
Det er bare å betale.
De 200 dollarene jeg skylder Skylar, er noe jeg minnes vagt.
Jeg sier ikke at det ikke skjedde, men vi inngår nok forlik, det blir ikke 200.
Innsjøen i Ozark?
Ja, sør i Missouri, Sørstatenes Riviera, baby.
Alt vi gjør i finalen, er i seriens DNA fra starten.
Det vi filmet til piloten den første dagen,
var fra hagen til Byrde-familien i Chicago.
Han la igjen en beskjed til partneren Bruce. Vi brukte det ikke.
Vi brukte det som et minne i denne sesongen.
Gamle opptak som ingen har sett før.
Hei, Bruce. Marty her.
Kompis, la oss ta et valg angående kontoret.
Vi får i stand en avtale.
Det har vært spennende å være involvert, og at det ble så vellykket.
Serien fanget tidsånden.
Og Laura, JB, og lille Ruth som kom ut av intet.
Julia Garner som slo seg opp.
Vi har vært velsignet. Vi er takknemlige for suksessen.
Etter så mange sesonger med død og ødeleggelse,
burde vi være vant til å ta farvel, men det blir fortsatt utrolig trist.
Jeg har vokst opp med serien. Jeg føler at bransjens beste har oppdratt meg.
Jeg har lært så mye av disse folka, og jeg har vært så heldig med jobben.
Det har vært fantastisk å være en rollemodell for noen.
"Slik bør du jobbe, du bør være godt forberedt."
Du vil ikke belære de unge,
men du håper du kan gi dem noen verktøy på veien videre.
En flott gruppe mennesker, veldig talentfulle.
Forfatterne er dyktige. Crewet er fantastisk.
Skuespillerne, fra hovedrollene til alle de vi har tatt inn,
har vært fantastiske.
Det kan være vanskelig å komme inn i en etablert gruppe.
Så det å hilse og ønske noen velkommen,
det krever ikke stort, men mange lar være.
Men de fikk alle til å føle seg viktige og ønsket.
Jeg har drevet med dette i 22 år.
Jeg har aldri vært del av et bedre crew i min karriere.
Alle var bare strålende.
Og de tar seg tid til å lage en av de beste seriene akkurat nå.
Det er en velsignelse å se på.
Serier slutter og folkene spres.
Som fjær i vinden, vi bare drar.
Men i serier som dette, er det alltid
en usynlig tråd som knytter oss sammen.
Alle er så hyggelige og engasjerte.
SKUESPILLER
En flott serie.
Alle folka er veldig hyggelige, det føles som en familie.
De behandler oss bra. En flott serie å jobbe med.
Hele besetningen er veldig sammenknyttet.
Det er så trist når noe slikt ender.
Noen vil du møte igjen, mens andre vil du aldri møte igjen.
Du prøver å lagre minnene mens du ennå har tid.
Vi snakker om å anerkjenne øyeblikket. La oss nyte dette her og nå,
ikke om ti år. Det har vært det beste.
Om ingen så på, ville jeg vært hjemme.
Så alle er takknemlige for støtten.
Jeg er stolt av at folk har klart å komme
ganske så nære målet.
ET SISTE FARVEL MED OZARK
Tekst: Lene Blien