ПРИВАТНА ВЛАСНІСТЬ
ЗАБОРОНЕНА ЗОНА НЕ ЗАХОДИТИ
Офіційна версія,
яку 1 000 разів повторили по всій країні
усіма засобами зв'язку, які мав у своєму розпорядженні уряд,
зрештою перемогла.
Смертей не було.
Згодом історики увіковічнили цю брехню в усіх підручниках.
МАКОНДО
Хосе Аркадіо Другий не знав, де він зіскочив,
але знав, що, йдучи в протилежному від поїзда напрямку,
він дістанеться Макондо.
Відпустіть. Я нічого не казав. Відпустіть!
Відпустіть. Моя сім'я тут ні до чого.
Голосніше!
Ні! Відпустіть мене!
Називай імена! Ми знаємо, що є ще люди.
Хто ще брав участь у страйку? Говоріть! Люди можуть говорити. Говоріть!
Говоріть, виродку!
Стійте! Ані руш!
Тут живий!
Командире!
Не дайте йому піти. Стріляйте!
Допоможіть! Вони мене вб'ють! Допоможіть!
Швидше!
-Відчиняйте! -Давайте.
Відчиняйте, чорт забирай!
Відчиняйте, дідько!
Я Хосе Аркадіо Другий Буендіа.
Я Хосе Аркадіо Другий.
Щоб переконати себе, що він живий, він назвав своє повне ім'я.
Літера за літерою.
Що з тобою сталося?
Нас було 3 000.
Ми були на станції.
Нас розстріляли. Тіла скинуть у море.
Чоловіків, жінок, дітей. Нас було 3 000.
Ніхто не помер, Хосе Аркадіо.
З часів твого дядька, полковника, у Макондо нічого не сталося.
СТО РОКІВ САМОТНОСТІ
Гей! Ви куди?
Я йду в «Юнайтед» до брата.
Бананова компанія закрита.
Я знаю. Просто це сімейна справа.
Ви не чули?
Поки дощ не закінчиться, у компанію не можна.
Ідіть додому.
Скажіть, якщо хтось бачив мою доньку.
-Добридень, капітане. -Добридень, капітане.
-Тихо, будь ласка! По черзі! -Я вже сказав вам правду.
-Заспокойтеся! -Капітане.
По одному, будь ласка!
Вони прийшли запитати про рідних, які не повернулися додому.
-Нам нічого не кажуть. -Минуло п'ять днів.
-…звуть мого. -Що відбувається?
-Мій брат теж у компанії. -По черзі!
-Капітане. -Кажіть, пані.
Ненормально, що мій чоловік так довго не повертається.
Що я можу сказати, пані?
Це не вперше й не востаннє,
коли чоловік зникає з іншою жінкою.
-Поважайте пані! -Не говоріть із нею так.
Чому ви не кажете, що таке?
Учора була стрілянина.
Відтоді я не бачив мого сина.
Стрілянина?
Так, удень була стрілянина.
-Так, на станції. -Вам, мабуть, здалося.
У Макондо нічого не сталося.
Не стається і не станеться ніколи.
Це щасливе місто.
Пане, вам щось потрібно?
Гей! Нічого не сталося. Усі по домівках.
Чому вони не кажуть правду?
Ідіть!
Сину.
Брат тут?
Я не бачила його, відколи він пішов.
Може, тепер, коли все з компанією вирішено,
він повернеться.
Щось сталося?
Ні.
Я прийшов, бо думав, що він тут.
Я чув по радіо, що все заспокоїлося.
Дайте знати, якщо щось почуєте.
Це Амаранта Урсула?
Не знаючи про тривогу в місті,
Фернанда зробила останній крок у своєму плані,
щоб стерти з пам'яті будь-який слід, залишений Меме.
Любий сину,
я пишаюся тим, що ти отримаєш малий чин.
Твоя цнотлива, доброчесна й любляча сестра Рената
померла в мирі Господньому від чорної блювоти.
Вона помирала в мене на руках,
і її прекрасна душа піднеслася до слави Божої.
Ми оплакуємо її день і ніч.
Твоя сестра була святою.
Молися за її душу.
Амаранта Урсула вже їла.
Звідки ти знаєш, Фернандо?
Ти не виходила зранку.
Якщо їла, то коли я годував.
Це було б уперше, Ауреліано.
Фернандо, досить.
Скористайся тим, що Ауреліано тут, і дай йому подбати про неї.
Віддайте це листоноші.
Нагадайте правнуку, що в нього син у Римі.
Йому потрібні гроші.
Ти справді міг би проводити більше часу з дівчинкою.
Повертайся сюди, синку.
Амаранта Урсула не єдина, кому ти потрібен поруч.
З настанням комендантської години
солдати вибивали двері прикладами гвинтівок…
Рухайся, профспілкове лайно!
-Ні! -Я тут ні до чого.
…витягали підозрюваних з ліжок
і забирали в подорож в один кінець.
Стояти, собацюро! Стояти!
Замовкни! Тихо!
Боже, синку, що з тобою сталося?
Не відчиняй двері. Мене шукають і вб'ють.
-Мене вб'ють. -Що?
Хосе Аркадіо!
Що сталося?
Їх викинули в море.
Понад 200 вагонів.
Чоловіків, жінок і дітей.
Їх убили.
Вони мене вб'ють.
Не впускай їх. Вони мене вб'ють.
-Вони мене вб'ють! -Що відбувається?
Замкнися в кімнаті на замок.
Відчиняйте! Національна армія!
Відчиняйте!
Добрий вечір. Чим можу допомогти?
Ходімо.
Огляньте весь будинок. Увесь.
Сюди.
-Хтось сюди. Давайте. -Пане.
Перевірте всі кутки. Уперед!
Що вам потрібно?
-Що відбувається? -Мамо Урсуло, не виходьте з кімнати.
-Перевірте нагорі! -Обшукайте другий поверх.
Якщо скажете, що шукаєте, я можу вам допомогти.
Знаєте, що ми шукаємо?
Ні, пане.
Вашого брата.
Від нього понад три тижні не було звістки.
Його тут не було.
Але можете шукати де хочете.
Це комора і сарай.
Якщо хочете, перевірте там.
Що тут?
Туди сто років не заходили.
Відчиняйте.
-Треба знайти ключ. -То чого чекаєте?
Солдат затримав погляд на місці,
де Ауреліано Другий і Санта Софія де ла П'єдад
бачили Хосе Аркадіо Другого.
І той зрозумів, що солдат на нього дивиться і не бачить.
Справді. Тут нікого не було століттями.
Тут мають бути змії.
Що тут?
Майстерня.
Відчиніть.
Можна це взяти?
Полковник Ауреліано Буендіа був одним із наших найкращих.
Беріть.
Ходімо!
-Його тут немає! Ходімо! -Так, капітане.
-Ходімо! -Так, сер.
-Ходімо! -Ходімо, хлопці!
Ходімо!
Через кілька місяців дощ досі йшов.
Військові вже пішли,
і події, які завдадуть Макондо смертельного удару,
почали набирати обертів.
Хутчіш. Кажуть, поїзд швидко від'їжджає.
Що відбувається?
Не знаю, куди він їде, але треба забиратися.
Заходьте.
Чому ви не відповідали на наші листи?
Які?
Листоноші не було кілька місяців.
Монастир — не місце для хлопчика.
Рената навіть не змогла погодувати його грудьми.
У Ренати не було дітей.
Фернандо, що сталося з дівчиною?
Поки вона в нас навчалася, була найщасливішою.
Чого ви хочете? Милостині?
Я на це не маю часу.
Я думала, ви його заберете.
Якщо хочете, я поговорю з вашим чоловіком і поясню.
Залиште.
Скажу, що знайшла кошик у річці.
Якщо вони вірять Святому Письму, то й мені повірять.
У кімнаті Мелькіадеса,
захищений надприродним світлом…
звуком дощу,
відчуттям невидимості,
Хосе Аркадіо Другий знайшов спокій,
якого ніколи не мав у своєму житті.
Брате.
Їх було 3 000, Ауреліано.
Я тепер упевнений, що на станції їх було більше ніж 3 000.
Там був Бернардіно. Я був із Бернардіно.
Я був із Бернардіно.
Єдиний страх, що в нього залишився
з того світанку, коли він став свідком страти Монкади, —
бути похованим живцем.
Скажи це ще раз.
Поклянися, що не поховаєш мене живцем.
Дякую, мамо.
Ґавілан теж був там із Бернардіно.
Ми всі були там.
Чоловіки, жінки й діти.
Нас усіх розстріляли.
Вони стріляли в нас згори.
На мене впало багато людей.
Я це не вигадав.
Я там був.
Бернардіно там був.
Нас усіх кинули в море.
Ауреліано.
Твій брат не перший, хто втратив розум.
Це доля Буендіа.
І це моя провина.
І твого прадіда.
Передайте це листоноші.
Хосе Аркадіо потрібні гроші.
Листоноша не приходив вже рік, Фернандо.
Кажуть, вагони зійшли з рейок через дощ.
Чи ти забула?
Так, звісно.
Поговори з нею, сину.
Час вирішити ваші справи.
Усе гаразд?
Як усе може бути гаразд, коли я живу так?
Мене ростили бути королевою.
Якою королевою?
Ти не королева і ніколи нею не будеш.
Навіщо ти пишеш листи,
якщо знаєш, що пошта не працює вже понад рік?
Пам'ятаєш, як я прийшов до вас?
Ви всі їли лайно!
Твій батько — покидьок!
Мій батько був святим!
На відміну від тебе, ледачого ідолопоклонницького розпусника.
А я горблюся, щоб урятувати цей дім.
Тут від світанку до заходу сонця купа роботи.
Я лягаю спати з пилом в очах,
і ніхто ніколи не казав: «Доброго ранку, Фернандо. Як спалося, Фернандо?»
Але звісно.
Як цього чекати від родини, яка завжди вважала мене тягарем?
Ганчіркою, щоб зняти горщик з вогню, малюнком ляльки на стіні.
Ви називали мене святенницею, лицеміркою, ящіркою!
Навіть Амаранта, хай спочиває з миром, якось сказала вголос,
що я така людина, яка сплутає пряму кишку з ямою в землі.
Господи!
Але я все приймала зі смиренням
заради намірів Святого Отця.
Навіть коли казали, що нещастя цієї родини
від того, що вони впустили цю невдячну боготську наволоч.
І це говорили про мене.
Про мене!
Хрещеницю герцога Альби.
Єдину смертну в цьому місті виродків, яку не вражає набір столових приборів.
Таку високородну, що має право підписуватися 11 півострівними прізвищами.
Одинадцятьма!
Єдину на узбережжі, хто може похвалитися, що справляла нужду в золоті горщики,
щоб полковник Ауреліано Буендіа запитав зі своєю масонською жовчю,
чи не гаджу я перуанськими ліліями!
Ти нічого не скажеш?
Боягуз.
Єдина помилка, яку я зробив у своєму житті, —
привів тебе жити в мій дім.
Іди до своєї коханки.
Геть!
Більше п'яти років…
небо ніби обвалювалося на землю.
Атмосфера була настільки вологою, що риби могли запливати у двері
і випливати у вікна, плаваючи в повітрі спалень.
Покажіть.
Якщо так піде далі, нас з'їдять звірі.
Але ти побачиш.
У день, коли дощ припиниться,
я прокинуся мертвою.
Ховайся.
Чому двері відчинені, байстрюче?
Що ти робив?
Розповісти тобі історію на ніч?
Я сьогодні розповідав гарні.
Точно?
Гаразд.
Сьогодні без історій.
Лягай спати.
Добре. До завтра.
Я тебе люблю.
Тату.
Хто такий байстрюк?
Байстрюк?
Привіт.
Як тебе звати?
Як ти сюди потрапив?
Не бійся, ми тебе не скривдимо.
Я просто дбала про нього.
Рената прислала його з черницею.
Це твій онук.
Я не казала, щоб тебе не турбувати.
Ніхто не має знати, що той бідняк зґвалтував нашу доньку.
Якщо даси йому своє прізвище, ніхто не ставитиме питань.
Божевільна сука.
Тобі заборонено наближатися до дітей.
Зрозуміла?
Для Фернанди це було полегшенням.
Вона давно встановила величину своєї гордості,
але не могла знайти способу це виправити,
бо що більше вона думала над рішеннями,
то менш раціональними вони були.
Урсула інстинктивно впізнала високі вилиці,
погляд здивування та самотність Ауреліано.
Ауреліано.
На краще чи на гірше,
але ти теж Ауреліано.
Минали роки, а дощ усе не припинявся.
Ну ж бо!
Дай їх мені!
-Дай мені! -Давай!
Багато років
пірат Франсіс Дрейк борознив моря.
І через довгий час…
Кажуть, хтось знайшов піратський галеон,
що застряг у болоті на іншому кінці світу.
Усередині галеона
був скарб, захований у цьому домі,
і мама Урсула досі відмовляється повідомляти, де він зберігається.
Знаєте, хто зробив це відкриття?
Ваш прадід Хосе Аркадіо Буендіа
під час однієї з перших експедицій після заснування Макондо.
-А знаєте, що ще він знайшов? -Що?
Повний обладунок сера Франсіса Дрейка.
Завдяки гігантському магніту, який йому продав його друг Мелькіадес.
Ти нас туди колись відведеш?
Звісно. Це перше, що ми зробимо, як тільки закінчиться дощ.
Тату, Макондо схоже на Брюссель?
Воно красивіше.
На головній площі
є величезне дерево, більше за будь-яку будівлю.
Будівлю?
Вечірки тривають до світанку і по кілька днів.
Ви самі побачите.
Ми його впіймаємо! Людожере!
Людожере! Ми впіймаємо людожера!
Людожере.
Їх було 3 000.
Там були чоловіки, жінки й діти.
-Там були діти. -Я не боюся.
Мамо Урсуло, якби ти себе бачила. Ти дуже гарна.
Правда, Ауреліано?
Так, дуже гарна.
Діти.
Я маю вам дещо сказати.
Буендіа не можна одружуватися одне з одним.
Я за вами спостерігала.
Я серйозно.
Амаранто,
Ауреліано,
слухайте мене.
Вам не можна одружуватися одне з одним,
інакше ваші діти народяться
зі свинячим хвостом.
Що ви робите?
Що ви зробили з мамою Урсулою!
-Ану геть. -Ходімо.
Геть!
Людожер нападе на тебе!
Амаранто Урсуло, Ауреліано, час їсти!
Що вони з тобою зробили, мамо Урсуло…
Я гарна?
Завжди.
Ти завжди була вродливою.
Завжди.
Так,
о другій годині дня світ осяяло дурне сонце,
червонувате й шорстке, як цегляний пил,
і майже таке прохолодне, як вода.
І дощ більше не йшов десять років.
Ти ледь не проспала, жінко.
Мені наснився дуже дивний сон.
Ніби дощ не припинявся.
Мамо Урсуло.
Ауреліано.
Залиш це. Допоможи мені витягти тварину.
Пробач мені.
Ауреліано Другий безпорадно спостерігав,
як злива безжально знищила
те, що колись вважалося найбільшим і найміцнішим статком у Макондо,
залишивши по собі лише сморід.
Спи спокійно.
Уже не час для таких речей.
Скільки турки дадуть за це?
Що?
Ним ніхто не користується. Навіщо його тримати?
Амаранта Урсула має поїхати, а я розорився через дощ.
Куди вона поїде, Ауреліано?
Я знайшов школу для дівчат у Брюсселі.
Коли вона їде?
Щойно знайду гроші.
А Ауреліано поїде зі мною?
Ні, моя люба.
Це школа для дівчат.
Але ми з ним чекатимемо листів, які ти нам писатимеш,
про всі чудові речі, якими ти там займатимешся.
Якщо вчитимешся добре, ми відвідаємо тебе на канікулах.
Хлопче.
Іди сюди.
Я тобі дещо покажу.
Що це?
Не знаю.
Ніхто не знає, якою мовою це написано.
Може, ти зможеш розшифрувати,
поки чекатимеш повернення Амаранти Урсули.
Поки що
я розпізнав 30 повторюваних літер.
Символів. Це символи, а не літери.
Це символи. Символи.
Через це ти тут замкнений?
Через це я тут замкнений.
І тому, що я думаю про те, що не можу дозволити собі забути.
Що ти не можеш забути?
Що національна армія
вбила 3 000 робітників на станції.
Це не вигадка. Це правда. Це сталося.
І чому вони це зробили?
Я маю тобі багато чого розповісти.
Багато.
Ауреліано Другий прокинувся опівночі,
відчуваючи, ніби його зсередини душать клешні краба.
Тобі зле?
Я за нього віддав чимало,
але якщо з вами Божий промисел,
ви можете виграти красивий клавікорд з Європи за кілька песо.
Мучений страхом померти, не відправивши Амаранту Урсулу в Брюссель,
Ауреліано Другий працював як ніколи раніше.
Що завжди перед тобою, але ти його ніколи не бачиш?
Майбутнє.
Купіть цей номер.
Це від Божого провидіння, випадає раз на 100 років.
Скільки тобі? Два?
Добре. А тобі? Три.
А опівночі
він намагався втішити проповідями про удачу
самотніх жінок, що плакали біля музичних автоматів.
Ти виглядаєш так, ніби любиш хороші речі.
Ти на мене досі злишся?
Ну і як ми житимемо разом?
Я ж казав, що не залишу тебе самого.
Петра купить ліжко, поставимо його в нашому домі.
І якщо хочеш, завтра підемо туди.
Ну ж бо, хлопче. Скажи щось. Так чи ні?
Так.
Так?
А що тут? Оп.
Збирай речі. Завтра прийду по тебе.
Я сумуватиму за тобою, бабусю.
Дякую.
Амаранта Урсула і маленький Ауреліано
згадуватимуть своє дитинство як щасливий час.
Усе, ходімо.
Ауреліано. Давай.
Ауреліано.
Усе, відпускай.
Ходімо. Ну все, давай.
Вона повернеться.
Ти помираєш.
Я мушу виконати свою обіцянку.
Не хвилюйся. Я подбаю про твого онука.
Але ти мені нічого не винен.
Іди з миром, Ауреліано.
Чуєш?
Іди з миром.
Заходь.
Ти ніколи не спиш?
Ти прийшов попрощатися з божевільним цього дому?
Пообіцяй, що не забудеш, що я тобі казав.
Допоможіть!
Заради Бога, допоможіть!
Зроби щось.
Зроби щось!
9 серпня вони померли одночасно…
знову ставши однаковими в смерті…
як були в підлітковому віці.
З великим сумом
вона дотримала обіцянки.
Не бійся смерті, Ауреліано.
Страждання існують лише в житті.
Про Санту Софію де ла П'єдад більше ніхто не чув.
Вона посадила в сім'ї євангельські зерна Ремедіос Прекрасної.
Вона присвятила своє життя вихованню дітей,
які ледве пам'ятали, що вони її діти й онуки.
Вона піклувалася про Ауреліано Бабілонью як про рідного…
Пробач мені.
…не знаючи, що вона його прабабуся.
Знайди свій шлях.
Ніхто не знатиме, що ти існував.
Байстрюче.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда