Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Innan vi börjar om igen...
...är det mycket vi borde prata om...
...om hur den gamla Jonastiden var.
Och vad vi tre kände inför...
...hur saker och ting skulle vara.
Och rädslan för att allting skulle försvinna...
...när som helst.
Om det ska bli rätt...
...måste alla ha det bra...
...och bara fokusera på att vara bröder.
Hej.
-Det där var bra. -Hallå!
-Hur är det? -Det är bra.
Och antagligen sluta betrakta det genom rosenskimrande glasögon också.
Och faktiskt prata öppet om det.
Ja.
Som att vissa saker bara inte fungerar.
Som vad?
Det har jag inte listat ut.
Kanske att samtala i stället för repetitioner där vi,
"Så här ska det bli."
Ja, vad...Vad är det du säger? Jag förstår inte.
Göra en låtlista...
-Jag ska göra det. -Ja, ja.
-Ja, det är vad jag vill. -Okej, förlåt.
Jag är lite trött. Jag försöker.
Jag tror du vill undvika konflikt.
-Det är okej, men... -Nej, nej, inte alls.
Jag är...det gör jag inte alls.
Sätt igång.
Slåss!
SYDNEY, AUSTRALIEN JUNI, 2018
Någon frågade häromdagen...
...om jag hade något ouppklarat...
...med någon eller något...
...och vad skulle göra åt det innan jag dog, och...
-Hej. -Hur är det, mannen?
Hur är läget?
-Älskar det. -Älskar dig med.
-Saknat dig. -Välkommen hit.
Jag behöver en kaffe och en mimosa.
Okej, ja. Det ska vi fixa.
Det hade gått nästan sex år sedan vi sågs...
...bara vi tre...
...som bröder.
Jäklar!
Hur kom du ut ur USA? Det är imponerande.
Ja, eller hur.
Kul att ses.
-Du är förvånad. -En sån överraskning.
-Ja. -Så förvånad.
Jag flög hit direkt efter...spelningen.
För att gå vidare tillsammans...
...fick vi återvända till vårt förflutna.
Välkommen till Oz, Kev.
-Det här är Australien. -Coolt. Välkommen.
-Glad att vara här. -Skål.
Har du trivts här, Joe?
Det talar för sig självt.
Jag är så glad över att kunna se det som ett andra hem.
Jag undrar ofta hur det gick till.
Vad?
Allt. Vi.
Vet ni hur många av de som...
...har gått igenom sådant som vi har gjort tillsammans...
...inte klarar av att umgås igen?
Det var inte meningen att vi skulle...
-...ha lämnat Jersey. -Nej.
Förstår ni?
Välkommen till familjen Jonas...
Är ni klara?
Välkommen hem till Jonas familj. Det här är vårt liv.
Kom här.
Hej!
Redan från början stod mina bröder och jag
varandra nära.
Kom, pappa. Det är en bebis.
Vi älskade att göra allt ihop.
Vi brottades...
...idrottade.
Varje semester.
Ofta sprang vi bara runt i kvarteret.
Vi hade inte så stor släkt när vi växte upp.
Våra föräldrar hade vänner,
musiker, sångare, människor som de kände.
Bortsett från det...
...var det bara vi.
Vi var en sammansvetsad familj. Vi var varandras bästa vänner.
Håll den tonen!
Redan från början var vi lite som familjen Von Trapp.
Vad gör du? Ut härifrån.
Musiken fanns alltid där.
Oj, du spelar på gitarren.
Hur kan du det, Nicholas?
Det var inte förbjudet att sjunga vid matbordet.
Vi uppmuntrades att sjunga vid bordet.
Det här är mitt barnbarns scen.
Mycket begåvad ung man. Han har ett piano.
Han har en gitarr. Kolla på den där gitarren, mannen.
Och var är han?
Nick var tre år, och han gick längs korridoren.
Välkommen upp på scenen, Nicholas!
Och han sjöng en falsk ton.
PAPPA
Och han gjorde...
Och han backade ut, och spolade tillbaka sig själv.
Började gå...
Och han log.
Fortsatte att gå.
Jag vände mig till min fru, och sa...
"Såg du det där?"
Vi gick direkt in på hans rum...
...tog ut vaggvisorna,
och kastade bort dem.
Ställde in Stevie Wonders Definitive Collection.
Jag minns att jag och mamma var på en frisörsalong i New Jersey.
Jag var runt sex år.
Jag bara satt där och sjöng.
Kvinnan bredvid mamma lutade sig fram och sa,
"Min son är på Broadway nu och gör Les Miserables.
Din son klarar det."
Nick tittar på mig och säger, "Mamma, jag ska sjunga på Broadway."
MAMMA
Han namngav shower han skulle vara med i.
Och jag tänkte: "Vem är den här ungen?"
När jag var på audition för A Christmas Carol,
och jag började jobba.
Det var första gången jag kände mig hemma.
Han var den första som testade det,
och litade på att han kunde sjunga
inför människor och allt gick så lätt till.
Jag älskade att vara med ungar som mig som gillade att sjunga och dansa..
Och alla vuxna också, som var så snälla
och olik de människor jag hade träffat.
Jag var nog lite avundsjuk...
...lite svartsjuk.
Vi bröder tävlade alltid mot varandra.
Det var bara naturligt.
Om vem som kunde göra flest volter på studsmattan
eller vem som kunde sjunga högst eller lägst.
Så när jag såg att Nick fick uppmärksamhet på scenen...
...sa jag till mina föräldrar att jag ville gå på audition.
Joseph! Vad gör du?
Plötsligt blev han den där roliga personen.
Ja, hela tiden.
Vad? Vänta, vänta. Ta det lugnt!
Joe var en knäppgök.
Polarn! Cool! Ja! Åh, herregud!
Jag ville bli skådis. Jag ville bli komiker.
Jag gjorde standup i källaren.
Här är Joseph Jonas.
Jag minns att jag gjorde en låtsasshow på kvällen.
Han ville vara med i All That, serien på Nickelodeon.
Min första show var Oliver. Det var Off-Broadway.
Jag växte som sångare och artist.
Att stå på scenen och höra reaktionerna,
kändes bra. Jag visste att jag hörde hemma där.
Varsågod.
"76 Trombones."
Som barn sysslade jag alltid med konstiga aktiviteter.
Som gymnastik, stavhopp och trolleri.
Bra jobbat!
Det är inte sådant som unga killar betraktar som coolt.
Och vi hade inte några pengar.
Mina kläder var som de var.
Jag var måltavlan.
Barn kan vara elaka.
De kallade mig gay, bög,
och de kallade mig skitunge.
Det knäckte mig. Jag kom hem från skolan,
och grät ut inför mina föräldrar.
Men det som nog var svårast...
...var att jag inte passade in någonstans.
Jag hade sånt jag älskade,
men det kändes aldrig som att jag fick kontakt med någon på riktigt.
Men jag hittade andra sätt.
Sätt i cd:n E-Brain och välj från åtta olika menyer!
Kevin började göra reklamfilmer.
Jag fick genast bokningar.
Det var en galen tid
när deras talang började öppna upp möjligheter.
Vi hade Joe och Nick på Broadway och Kevin gjorde reklam.
Vi bodde 45 minuter från New York.
Min mamma hade fött Frankie och skjutsade mig oftast in till staden.
Flera timmar i bilen.
Sju dagar i veckan.
Det var mycket.
Särskilt med ett nyfött barn.
Ibland tog min pappa ett pass.
En kväll på vägen hem...
...sa han, "Testa att skriva något."
Så vi började skriva låtar på hemvägen
från Broadwayshowerna.
Till slut satte vi oss vid pianot
och skrev en sång.
Nick och pappa skrev "Joy to the World - A Christmas Prayer."
Den spelades in på cd.
På något sätt hamnade den cd:n hos David Massey.
Ja, på Sony.
Jag träffade Nicholas Jonas då...
FD DIREKTÖR - SONY
...när han var tio år.
Han sjöng otroligt bra.
Han var naturligt karismatisk.
Hans röst var redan då oklanderlig.
Redan vid tio års ålder kunde man se att han var den där killen.
Jag signade honom på stående fot.
Kevin och jag kände att, wow,
han gör det ju.
Vi började liksom skriva själva.
Och jag, Joe och Nick satt på vårt lilla rum...
Och vi spelade gitarr ihop bara för skojs skull.
Och vi höll på...
Vi skrev "Please be Mine."
Sången liksom skrev sig själv på tio minuter.
Det var då vi såg på varandra
och sa, "Det här kan bli något."
Jag har sällan känt mig så övertygad om något.
Sen ville Nick att jag skulle träffa hans bröder.
-Vilket fint ställe. -Ja, det är det.
Där finns en stor fisk.
De kom in på kontoret...
...berättade att de hade en låt.
...som hette "Please Be Mine", och de stod i en halvcirkel,
jag glömmer det aldrig, och de sjöng den här låten för mig,
och jag blev helt tagen av deras personkemi som bröder.
Sedan lade jag till de två andra bröderna
och så föddes the Jonas Brothers.
Jag gick på high school då...
Följer du mig?
...och jag var så ivrig.
Men jag fick inte berätta för någon
om kontraktet,
för min pappa var pastor i kyrkan.
Tvivel på dig själv och på Gud hindrar dig från att möta ditt öde.
Vi berättade inte för någon i kyrkan,
vi ville inte riskera eventuell arbetsförlust.
Vi hade kontrakt med ett profant skivbolag,
och albumet var inte kristet.
Vi bodde två hus från kyrkan.
Och vi var där nästan varje dag.
Det var en enormt stor del av vårt liv.
Samhället vi bodde i, i Wyckoff, var otroligt.
Alltid vänskapligt. Och vi trivdes så bra där.
Alla våra vänner var ungar som gick i kyrkan,
och de var en del av familjen.
Vi såg pappa gå upp på scenen varje söndag,
och det var en stor grej.
Det var alltid folk i kyrkan...
...människor som verkligen behövde den.
Man kände att de förväntade sig mycket av min pappa.
Pastorns familjemedlemmar,
är liksom den första familjen i kyrkan.
Ett stort ansvar vilade på oss...
...många höll koll på oss.
Det fanns en press på att vara förebilder.
Vi skulle alltid framstå som den perfekta familjen,
som att vi inte hade problem.
Som barn,
var det svårt att förstå det...
...att det påverkade familjen.
STADEN WYCKOFF
Du håller inte tonen.
-Ett, två... -Titta.
Vänta, vänta. Jag måste samla mig.
Ett, två, tre, fyra.
Vi blev ett band.
Vi satt inte i flera år
eller månader och skrev musik
och sen visade det för någon.
Vi fick ta reda på vilka vi var och vad vi skapade.
Då var vi uppenbarligen inga stora låtskrivare.
Och vi var i...Vi var barn.
Vi jobbade hårt.
Första gången jag träffade dem...
...kände jag omedelbart att det var unikt.
Det handlade inte så mycket om hur bra de lät,
utan mer om deras förhållande.
Jag tänkte
att det var något speciellt med familjen.
Skivbolaget hade en idé om att vi skulle bli ett punkband.
En av de faktorer som sålde the Jonas Brothers
som ett rockband är att
vi...vi inte alls var något rockband.
Är ni redo killar?
Vänta, jag måste på toa. Förlåt.
Tanken var att sätta ihop ett band.
Vi tillbringade tid på SIR i New York...
...där vi repade hela dagarna.
FD BASIST
Ett perfekt musikläger.
Vi var där varje dag och jobbade med tre eller fyra låtar.
Vi var där 12 timmar per dag...
MUSIKDIREKTÖR
...varje dag, förutom söndagar.
Det var en snabbkurs i rock'n'roll.
Människor har fått för sig att the Brothers tillverkades
av någon maskin på Disney World.
Stoppa ner några ungar med rufsigt hår
gitarrer i händerna, och så kom vi ut.
-Godmorgon, Kevin. -Godmorgon.
Idag smäller det. Kan du berätta?
Det är min 18-årsdag. Det är en bra dag.
Vi ska till spelningen och sen åker vi till Jersey.
Det är lätt att titta på dem och tänka,
"Åh, de var så stora."
Men de arbetade hårt i två år
och lärde sig rock'n'roll.
Vi började uppträda här och där
i typ Jersey och Boston.
Vi vaknade fyra på morgonen och började lasta in grejer.
Vi var ju som ett riktigt band.
Vi gjorde två spelningar per dag.
Vi vaknade tidigt och spelade på en skolsamling,
och senare på en klubb.
Vi hade utrustning och väskor
och sovsäckar på golvet.
Och på långa resor blev vi så taggade.
Vi är i Boston och ska spela.
Det blir häftigt. Vi är så taggade.
Så vi tar ut the big mama. Här är den.
Vi hade fixat allt och var redo innan skolan började.
Så vi var klara vid åttatiden.
Det var så häftigt att ungarna gillade oss
i slutet av varje morgonsamling.
Vi körde ända till Boston...
spelade i Boston,
och köde hela vägen hem,
och körde till Connecticut dagen därpå,
för det var billigare med bensin än ett hotellrum
och vi hade inte råd.
Vi tyckte inte det var obekvämt.
Det var bara så vi gjorde.
Vår dröm var sann.
Det var en gång tre bröder
som alla älskade musik och att spela ihop,
och nu är de rockstjärnor.
Välkomna the Jonas Brothers.
Det kom fler och fler på våra konserter.
Från 50 personer blev det plötsligt 200.
När man såg dem spela var det glasklart.
Det var en kemi som var ny.
Framgången var pga hårt arbete. Inte tur.
Det fanns en gnista. Det var tydligt för alla.
Sedan började det bubbla.
De är från andra sidan New Jersey...
1 MARS, 2006
...och tar världen med storm.
TRL, visa hur mycket ni älskar the Jonas Brothers.
Från ingenstans,
kommer videon "Mandy" och blir nummer ett på TRL.
När vi går ut i entrén,
väntar fansen på oss utanför.
Så var det. Efter det ser man pensionen.
Det är viktigt att komma ihåg att,
Nick var ledaren i gruppen.
Vad heter jag? Säg det igen.
-Nick J, Nick, Nick J! -Nick J, Nick, Nick J!
Mycket förändrades då.
Nick började bli lite mer sur och tvär.
Några av bandmedlemmarna berättade att
hans personlighet började bli
rättfram och mer orolig.
Han krävde att vi stannade
för att köpa pizza och Diet Coke.
Han sa: "Jag behöver det."
Varje gång vi stannade,
köpte Nick en gigantisk dricka.
-Han drack ett ton vatten. -Så mycket vätska.
Bandmedlemmarna,
var lite oroliga över att han var så törstig.
Vi stannade varje kvart för att Nick skulle pissa,
det var som ett skämt.
Vi stannade vid sidan av motorvägen i New Jersey,
så sprang han ut i skogen och pissade och hoppade in igen,
och tre kilometer senare fick vi stanna igen.
En gång delade jag, Joe och Nick rum,
och Nick bytte kläder.
Jag tittade på honom och kunde se vartenda ben i hans kropp.
Jag ser mig i spegeln och ser ut som ett skelett.
Känns som döden.
Ibland träffade jag inte Nick på tio dagar.
Varje gång han kom hem hade han blivit magrare.
Jag grät ut hos mina föräldrar,
"Nåt står på tok,
och han måste gå till doktorn."
Min barnläkare tittar på mig och...
Jag berättar om symptomen.
Hon får tårar i ögonen och jag blir orolig,
och hon säger åk inte hem, packa ingen väska,
utan åk till sjukhuset.
Hon sa...
...du har diabetes och...
...han frågade om han skulle dö.
Jag hade träffat människor i kyrkan som hade diabetes.
Jag glömde allt jag visste.
Det är otroligt när det rör ens egna barn
eller ens familj.
Vi började alla gråta.
Jag svimmade i sjukhussalen eftersom jag inte orkade se honom,
med alla sladdar och...
Det var ett riktigt...
...omvälvande ögonblick för alla.
Den glada, leende Nick vi kände...
...som log...
...och sjöng från hjärtat när han vaknade.
Han förändrades.
Vi oroade oss över honom...
...men vi oroade oss även för bandet.
Vi hade ju en spelning,
och vi visste inte om vi skulle ställa in,
och alla cheferna från Sony skulle komma.
Vi bestämde att inte berätta för skivbolaget...
...för då tror de att han inte kan jobba.
Man vill inte att skivbolaget gör sig av med en,
vilket skulle ha varit det vidrigaste någon kunde göra, men...
...det är en galen bransch.
Och Nick sa...
"Flytta på er.
Vi ska spela och vi ska sätta den."
Och han åkte från sjukhuset till scenen,
och de rockade alla tre.
Så, Nick, vart ska vi?
Vi ska till hjärtat av Boston. Till några coola platser.
Sist vi var här för att uppträda i skolor,
var jag så sjuk att jag inte gick ut med killarna,
men nu ska jag gå ut. Kommer att bli häftigt.
Jag har inte varit i Wyckoff på tio år.
Samma här, kanske...kanske mer.
Kanske mer, ja.
-Tolv år? -Wow.
New Jersey. Får ta mycket skit, men det är faktiskt vackert.
Det här är typ där allt började för oss.
Som för oss alla, det goda, det onda, det fula,
så jag tror det är en blandning av känslor
som vi alla kommer att uppleva idag.
-Åh, fan. Där är det. -Fan också!
-Där är det. -Wow.
Vi kollar in det.
Ok, Joe. Vänta på kamerorna.
De följer med, kom.
-De är inte klara. -Spela roll.
Jag vill också se. Jag vill inte bara bli filmad.
Åh, herregud.
Så galet.
Galet, mannen.
Det är så sjukt.
Det står helt stilla.
Ett fruset ögonblick.
Det var länge sedan vi var här.
Vi skrev "Please Be Mine" i vardagsrummet.
Där fönstret är, med den röda gardinen.
Det sjukaste är
att ingenting har förändrats.
-Ja. -Vi kan nog gå...
...in och bli sex, sju år gamla.
Mycket hände för första gången här.
Första låten.
Första sjukhusbesöket.
Mamma och pappa blev gravida med Frankie där.
-Oj... -Den där kyrkan.
WYCKOFFS FÖRSAMLING GUDS SANNING GÖR OSS FRIA
Här sjöng jag för första gången.
Ja, här var kyrkan.
Jag var med och spelade varje söndag.
Vi var här varenda dag.
-Det regnar. -Ska vi gå in eller...
-Nej. -Tror inte vi kan gå in.
-Nej, jag vet inte. -Nej.
"Vi kan inte gå på tomten."
Så...
"Vi måste gå in."
Vi...vi går.
"Ta det i bilen."
"Vad i helvete."
Saker började ändras i kyrkan.
Det blev en utmaning.
När vi började göra vår grej med musiken,
började folk prata om vår pappa
på ett negativt sätt.
Det fanns en uppfattning
att vi skulle vara de här rena och fina barnen.
Och pappas jobb var beroende av det.
Jag tror man dömde oss
för att vi inte var ett kristet band.
Vi sjöng om flickor,
och det började bli ett problem.
Det var mycket som hände som pappa och mamma inte berättade för oss.
De tänkte nog att de skyddade oss,
men för oss barn var det bara läskigt.
Jag minns bara att min pappa var så stressad.
Jag började inse att vår dröm
skrämde en massa människor i kyrkan.
Det är en helt annan livsstil
än vad de förväntade sig av sonen till en pastor.
Och de drog igång en kampanj för att avsätta min pappa.
Dagen jag slutade i Wyckoff...
...var fullständigt förödande.
Jag kunde inte ens läsa mitt avskedsbrev.
Men jag gjorde misstaget att tro att det bara var jag
som mådde dåligt.
Jag glömmer aldrig när mina föräldrar sa att vi skulle lämna kyrkan,
och flytta från huset...
...och Columbia vill inte jobba med oss längre.
Jag minns att jag var rädd och orolig.
Det var som att vår värld föll samman.
Vi kunde inte fatta det.
För mig blev det riktigt, riktigt tufft.
Dessa människor som vi lagt ner så mycket av vår tid på...
...särskilt mina föräldrar.
Vi var så besvikna.
Det var ett riktigt hårt slag för dem.
Hela deras gemenskap hade försvunnit.
Min pappa hade lagt ner 90 000 dollar av sina besparingar,
pengarna till vår collegeutbildning, på bandet.
Utnyttjat all kredit...
...och han hade inga pengar. Det var som att det var över för oss.
Det drabbade oss när vi hade det tufft och det gjorde det ännu tuffare.
Vi förlorade vårt hem.
Vi förlorade våra vänner och vårt umgänge.
De senaste tio åren av deras liv var bara borta.
Alltså, det är typ...
-...perfekt. -Det är helt sjukt.
För en halvtimme sedan åt vi glass...
-...i solen utanför Dairy Queen. -Ja, det är soligt...
...det är tredje juli, en vanlig amerikansk dag.
Sen sa man... Det här är vår gamla kyrka.
Svavel...svavelosande.
Det här kanske låter konstigt,
det är sjukt att åka dit vi inte är accepterade.
Det finns två byggnader i världen
jag kan komma på där vi inte är välkomna.
Det är huset där vi växte upp...
...och kyrkan som vi hjälpte...
...att bygga, eller hur?
Vi lämnar kyrkan och åker till det här huset i Little Falls.
Polischefen i vår stad var så snäll,
och lät oss bo gratis här.
Vi hade ingen inkomst längre.
Vi spelade roulett med pojkarna.
Fyra pojkar i ett sovrum, mina föräldrar i det andra.
Huset i Little Falls
fick oss att känna oss instängda.
Vi hade så mycket att hantera.
Det var överväldigande.
Våra föräldrar bråkade typ varje dag.
Jag ville bara ut därifrån,
bort från känslan.
Joe är normalt en känslig,
och omtänksam människa.
Jag minns när Kevin Sr pratade med oss om...
"Vi hoppas ni vill stanna kvar," och Joe sa:
"Snälla, stanna kvar."
Han var rädd för vår reaktion.
Jag är bara nån med ett gig,
och kanske kan få ett till.
Jag har inte lagt ner hela min själ,
som ni har gjort.
Han tyckte annorlunda.
Kommer det att gå bra för alla? Kommer vi att klara oss?
Pressen att åka ut på turné och dra in pengar
blev en ny verklighet,
något vi måste göra för att överleva,
istället för att...
...vi gjorde det för att det var fritt och roligt.
Och det är en stor press för någon i den åldern.
Allt var en enda röra. Skivbolaget sa upp kontraktet...
vi försökte klara oss själva, vi gjorde av med pengar.
Det var svårt.
Vi spelar på köpcentret, när inga affärer är öppna,
och vi blir utbuade av gamlingarna som går omkring där.
-Pensionärer. -Pensionärer.
Bandet sa: "Får vi våra pengar den här veckan?"
Och vi bara, "Okej, jag...jag fixar det."
Det gick en vecka till.
Det började bli riktigt besvärligt.
Det som är bra med att vara ung och skriva musik,
är att allt är det viktigaste i världen.
Okej, en gång till.
Vi skrev en massa låtar i det där huset...
...som byggde på smärtan och sorgen och känslan av att vara övergivna.
Då Sony avbröt samarbetet
skrev vi hela albumet Jonas Brothers
i källaren i det huset.
Jag tror vi kände som att människor inte trodde på oss,
så vi ville motbevisa dem.
Och sedan ringde Disney...
...de sa:, "Vi vet att ni behöver något.
Vi har det.
Vi erbjuder er ett skivkontrakt."
Och just då, var det en enorm möjlighet.
För oss betydde det...
...att vi kunde flytta.
Vi gick från att arbeta med...
FEBRUARI, 2007
...företag som inte förstod tonåringar,
till att få en möjlighet med ett företag
som specifikt vände sig till den publiken.
Där fanns ingen tvekan.
-Så fint. -Vi är i L.A., killar.
Var är Hollywoodskylten? Är den här någonstans?
Vi hade fått en ny chans.
En ny chans...
...att försöka slå iväg bollen.
Du sa gå!
När vi kom till Hollywood Records, kände jag en ny värme.
Och en längtan efter att lyckas.
Badrummen är till vänster och köken till höger.
Toppen.
-Nästan klara. -Tack så mycket.
Sätt igång. Njut.
-Joe kommer att behöva en... -Absolut.
Vi var i det här stora, fina huset med John Fields
och kunde göra precis vad vi ville.
Det här har allt.
Han uppmuntrade oss i det vi gjorde, fast vi var så unga,
och lät oss spela instrument och skriva låtar med honom.
Vi visste att det var speciellt.
Vi visste det bara...
MUSIKPRODUCENT
...när vi träffade pojkarna. Det var som att det finns en energi
som inte går att förneka och låtarna var magiska.
Och det började bli...
...som en liten enhet.
Vi spelade, vi skrev, vi sjöng.
Vi pumpade ut nån låt per dag.
Det kändes så passionerat och...och upphetsande,
och inget hindrade oss från att skapa det.
Energin gick genom taket.
Alla var så taggade på att få gå längs den här nya stigen.
Så vi jobbar i studion tidigt på morgonen.
Åtta på morgonen till elva på kvällen, och vi hade låtarna vi spelat in.
Vi spelade in en outsläppt musikvideo.
"Year 3000".
Det var en video vi gjorde på Columbia Records,
och när de sa upp kontraktet var den vår.
När man avslutat sin tv-serie,
visades plötsligt "Year 3000",
och spelades igen efter annan en tv-serie,
och den spelades hela tiden.
Den bara liksom sköt i höjden.
Och vi bara, åh, herregud.
Dagen efter var de bland de tio bästa.
Redo?
Sedan fick vi ett telefonsamtal.
Joe har just blivit erbjuden huvudrollen i filmen
Camp Rock på Disney Channel.
Vi diskuterade och pratade om det,
och sa till slut att,
vi inte kan splittra dem.
Min pappa ringde chefen på Disney och sa:
"Vad tror ni om ett band istället för bara Joe?"
Vi filmade fyra timmar norr om Toronto.
Vi befann oss i ingenmansland.
När jag var med i tv,
kändes det som min zon.
Jag njöt verkligen.
Kevin och jag var knappt med...
...men när man är 13 och får vara med på film...
...det var otroligt.
Men vad vi inte visste...
...var att i USA...
...var bandet...
...på väg att explodera.
Glöm inte marionettshowen.
8 OKTOBER, 2007
Marionettshowen är jätterolig för ungarna.
Jag fick ett samtal från promotern för Texas State Fair,
och han sa att det var trafikstockning på vägen till Oklahoma.
Vi antog att alla försökte ta sig dit.
Men de förklarade att det var vår spelning.
Vad?
Han sa, "Jag skickar helikoptrar."
Jag trodde han var knäpp.
Och han sa: "Du förstår inte."
Jag minns att jag klev på helikoptern och tittade ner på folkmassan,
och tänkte, "Åh, det här...kan inte...
Det är nån annans scen."
Åh, herregud!
Det var fler människor än jag någonsin sett,
tusentals människor.
Vi hade ingen aning om att folk var så upprymda
över the Jonas Brothers.
Men då förstod vi.
Pojkarna gick ut på scenen.
Det går inte att beskriva det.
Vrålet som steg mot skyn.
Allt var så annorlunda.
Vi blev chockade över hur många som
kunde låttexterna.
De sjöng låtarna för oss. Och vi bara. "De är fans.
De är inte bara folk, det här är 50 000 fans.
Det var en bekräftelse
på alla uppoffringar vi hade gjort,
och för familjen som klarat sig igenom den där tuffa tiden...
...och kommit ut på andra sidan och nu fick se dem på scenen.
Ett av de otroliga ögonblicken i min karriär.
Vi är the Jonas Brothers. Jag är Nick.
-Jag är Kevin. -Jag är Joe.
Och du är på vår Myspace-sida.
Om en vecka kommer vårt album ut.
Jag ska springa ut i trafiken.
Vi tog till oss internet...
på ett sätt som, nog inte...
...många människor hade gjort före oss.
Vi gjorde 15 sekunder långa videor på Youtube.
Vi gick in i ett rum,
vände på bordet.
Oh, how the tables have turned.
Titta in i kameran. Det är filmen.
Hej. Jag heter Nick Jonas.
Och idag ska vi prata om ilska.
Vi kommenterar verkligen på er, på Myspace.
Det är verkligen vi. Vi sitter där.
Och vi började få så många fans.
Vi hade hundra följare på Myspace.
Ja! Jonas Brothers!
Och sedan några tusen och vi bara, "Wow, nu händer det."
-Hej, vi är the Jonas Brothers. -Vi vill berätta...
...att vi vill dejta er.
Vi vill dejta er, hålla er i handen,
vi vill bara gå på stranden.
Bill, the Jonas Brothers fattar inte vad som sker.
Hur mycket sov du i natt?
Inte mer än två timmar, tror jag.
Jag tror mina bröder och jag stod varandra som närmast...
när vi hittade ett samförstånd
bortom musik, familj och allt annat.
Tjejer.
Har ni någon favorit?
-Inte än. -Nej,
-Vi gillar alla. De är läckra. -Ja, alla är läckra.
Jag älskar Joe och jag vill träffa honom, snälla.
Jag älskar dig så.
Kevin, gift dig inte. Snälla. Jag väntar på dig.
När jag gick på high school ville ingen dejta mig
hur mycket jag än försökte. Ingen ville dejta mig.
Hej.
Efter att Disney spelade vår musikvideo...
Åh, herregud!
...förändrades livet som tonåring.
Jag skulle krama dig men det är lite...
Det är en grind.
Jag och Joe stöttade varandra hela tiden.
-Skriv på Myspace. -Absolut.
Vi fick vara med på Hannah Montana på Disney Channel.
Milda makter, det är the Jonas Brothers!
Det förändrade tjejer för Nick för alltid.
-Wow. Du är söt. -Snygg räddning. Jag är Kevin.
Vi träffade Miley. Jag tror den ungens huvud exploderade.
Jag började skriva om kärlek...
...och jag visste hur det kändes.
För första gången ställde jag frågor
som en yngre bror ställer till sina äldre bröder.
Danielle, det är Kevin.
I TELEFON: DANIELLE DELEASA
Hur är det?
Bara fint. Jag vill berätta lite mer
om ikväll, ifall det går bra.
Toppen. Dörrarna öppnas klockan nio.
"Kevins framtida fru."
Vi spelar klockan tio...
...eller ungefär då.
Är det några problem
ska du få ett nummer.
Hon är vår...Hon...
Joe: "Säg att det blir kul att träffa henne."
Joe: "Säg, 'Blir kul att träffa dig!'"
Nej, jag rör mig miljoner km/h.
Jag...har en massa...
Nick: "Blir kul att träffas..."
Jag är så glad att vi ska träffas ikväll, så...
Okej, det är nummer 601...
-Okej. -...åtta-ett-noll...
-Ja. -Kevin!
-Okej. -...åtta-sex-två-två.
-Ja! Han gjorde det. -Det här är...Hon heter Felicia.
-Hon sköter vår... -Där ser du.
Hon är som en...
Som en personlig assistent, ungefär.
-Det låter bra. -Ja, typ.
Hon tar hand om allt sådant.
Så, super, det är numret du ska ringa hoppas jag,
jag ser fram emot att träffas.
Inga problem. Nej, nej, det är inget problem,
men klockan tio går vi upp på scenen.
Det är säkrast att du kommer.
Åh, wow.
Ja, det är coolt. Jag förstår.
Nej, jag tror... sedan hänger vi lite efteråt,
alltså, jag tror vi hinner chilla lite
efter spelningen. Sluta.
Okej.
Super, vi ses om en liten stund då.
Coolt. Hej då!
-Bra jobbat. -Prata inte med mig...
...när jag är i telefon.
-Okej. -Förlåt. Vi är taggade...
...för hon är din fru.
8 AUGUSTI, 2008
Det finns nästan ingen plats.
-De är på... -Jag vet, de är...de ser dig.
-Killar, är ni klara? Kolla här. -Det är otroligt.
Kön är...
Enorm, och det är fullsatt.
De sa att det är 15 nu, 15 000.
En massa människor.
Wow.
Sluta!
-Tonårsidoler. -Tonårsidoler.
The Big Apple har aldrig sett något så hängivet.
Dessa seglivade fans har väntat här sedan i tisdags morse.
Ni är bland de största fansen här?
-Ja! -Ja!
Vi vill see Kevin...
Det var en brytpunkt
där vi steg in i en ny stratosfär. Det var okänt område för oss alla.
Vi är på Times Square.
Vi väntar på the Jonas Brothers
Cd:n A Little Bit Longer släpps vid midnatt.
När vi släpper ett album,
firar vi på Times Square.
Vänta i kö till midnatt och hålla den i handen.
Halv åtta, det är typ fem timmar till...
fyra och en halv kvar.
Vi släpper A Little Bit Longer, och som en tradition,
åker vi till Times Square.
För två år sedan var det åtta personer där.
Året efter var det kanske 30 eller 40 personer.
Nu kör vi. Kom igen.
Den här gången är det annorlunda.
Av säkerhetsskäl.
Säger vi det, måste vi gå.
Innan vi ens åkte iväg ringde folk
och sa att det var totalt kaos.
Häng er fast vid oss som iglar, okej?
Är han okej eller...
-Hon är glad. -Folk säger...
Åh, herregud, det här är otroligt. Alltså, det händer verkligen.
-Milda makter. -Åh, gode gud. Wow.
Kolla kravallstaketen ute på gatan.
Skämtar ni med mig?
Åh, gode gud...Ja!
Ni får följa med oss som påven, mannen.
Jag vet inte hur vi ska ta oss igenom folkmassan.
-Åh, gud! -Åh, det...
Åh, det...
-Det är nyårsafton. -Jag har aldrig sett något liknande.
Öppna dörrarna här.
Det är otroligt.
Det är så mycket folk här.
Har du kollat där ute?
Killar.
Vi stänger området i tio minuter.
FD SÄKERHETSCHEF
Det måste ha varit över 20 000 personer där.
Ingen rörelse, bilar, människor, räddningstjänsten.
Det var bara...Det var bara kaos.
2007 började med att vi spelade
på food courts i gallerior.
Och sedan började vi spela på konsertlokaler och arenor
en kort tid senare.
Det var som kravaller i Sacramento i eftermiddag.
Det växer så snabbt just nu...
Jag har jobbat med det här i 14 år,
och det killarna gör
har jag aldrig gjort tidigare.
De bokar en turné
och säljer ut Madison Square Garden,
och bokar in ett nytt datum
och säljer ut igen,
och lägger till ett till datum, de säljer ut,
men det fanns ingen plats mer.
Välkomna the Jonas Brothers!
-Jonas Brothers! -Jonas Brothers!
Jonas Brothers.
Mina damer och herrar, Jonas Brothers.
De hade tre album på topp tio-listan,
en guldskiva efter en vecka,
Camp Rock sålde platina, deras första album sålde platina,
det här albumet säljer multiplatina.
De som Grammynominerats för bästa nykomling
är the Jonas Brothers.
Just nu gör vi en demo för Stevie Wonder,
för vi spelar med honom på Grammygalan.
Att få spela med Stevie Wonder
kommer att bli helt magiskt.
Och här är nomineringarna för bästa nykomling.
Kom igen, Stevie!
Hur är det? Mår ni bra?
Jag kan inte sluta le.
Man kan inte hitta på sådan här skit.
Upplevelserna är otroliga.
Vi var ombord på ett flygplan och spelade vårt nya album
innan vårt andra album hade kommit ut
medan vi fick siffrorna för turnén.
Och det var typ, "Utsålt i Idaho"...
medan vi lyssnade på den nya skivan.
Det var som på film,
fast det...det hände verkligen.
Alltså, så här.
För två år sedan turnerade vi i en skåpbil
Och nu chartrar vi en 757 för att åka på turné.
Det är...det är bara galet.
Det går inte att säga på något annat sätt. Jag...
Nyp mig på riktigt i armen. Det här händer verkligen.
Och Joe bara, "Mannen, det här är helt galet."
energin var...det gick inte att föreställa sig.
Jag fantiserade om att hamna på någon topplista.
Att vi var på "topplistan"...
var helt otroligt.
Jag tror fansen blev kära i bröderna
för att de representerade något för dem.
Jag tror de betydde mer än bara musiken.
Jag tror de betydde mer än bara konserten.
De var en sådan positiv kraft.
Folk gillade verkligen det.
Det var fantastiskt att se...
mitt i denna...ohejdade...
framgångssaga..
dessa killars tacksamhet.
De tog ingenting för givet.
Det som var galet för mig var att låtarna vi hade skrivit
i ett hus med två och ett halvt sovrum...
i Little Falls, New Jersey...
sjöngs av...
70-80 000 människor i länder där...
engelska inte var första språket.
Ett av få ögonblick...
jag skulle vilja återuppleva för det var så fantastiskt
och en sådan vacker syn.
Tre killar från Jersey
som typ...
aldrig haft så mycket...
och nu var vi plötsligt berömda och folk visste vad vi hette.
Det kändes så coolt.
Jag tror inte jag riktigt fattade storheten i det.
Jonas Brothers är här.
Sasha och Malia är stora fans.
-Jonas! -Jonas!
Det var så stort.
Det var galet.
Det gick från, den här hajpen är supercool till...
borde vi bli rädda?
Jag tror att vad som hände...
var att det blev så stort att vi förlorade kontrollen över det.
Och det fanns för många rörliga delar.
Istället för att anlita fler personer de litade på
tog de alla ansvar för mer och mer.
Joe, vart är vi på väg?
Vi ska till...
catering, men vi ska ge intervjuer.
Det kändes alltid som om allt bara kunde försvinna.
Det var därför vi gjorde alla intervjuer, alla meet-and-greets.
Vi sa aldrig nej, fast vi blev helt utmattade.
Jag lekte en lek för några dagar sedan...
JUNI 2018
Den är rolig för det är frågor man...
antingen måste svara på själv eller...
så får alla andra svara.
Och jag tror man dricker en stor klunk om...
två personer vet att du inte svarat helt ärligt.
Funkade det?
Ju mer vi dricker, desto fler frågor blir besvarade, så...
Joe.
Okej.
"Finns det någon i ditt liv du verkligen ogillar?"
Ja, ballerinan som...
Som pratade om din lilla penis?
Hon pratade om min penis, men inte...jag har..
Hon pratade inte om en liten penis.
Den där ballerinan.
Jag tycker fortfarande hon snackade skit och jag gillar det inte.
-Drick allt det där. -Drick upp.
Men det var sant.
Spelar ingen roll, det är ett kasst svar.
Redo? Ett, två, tre...
-Pang! -Nick.
Kör.
"Finns det något du ångrar?" Såklart. Ångrar så mycket skit hela tiden.
Lite mer specifikt... The Brothers
Ja, alltså, det är övergripande.
Det jag ångrar mest när det gäller the Brothers...
Säsong två av Jonas.
Det ångrar jag verkligen.
Vi borde inte ha gjort det.
Det hindrade vår utveckling, eller hur? Det kändes som...
en dålig idé.
-Ja. -Det var inte rätt tillfälle och...
Och...Vi kunde bokstavligen inte utvecklas på grund av det.
Det presenterades för oss som att showen skulle
bygga vårt varumärke.
Så vi inte glömdes bort när vi inte turnerar.
Vi får inte bli som de som har solglasögon på nätterna.
Spelningen var inte bra.
Det kändes inte som oss längre.
Det kändes bara ungt.
Och...och vi började bli vuxna.
Det passade inte vår image,
som det band vi började bli,
med låtarna vi skrev.
Det var nästan som två väldigt olika identiteter.
Den var gjord för åttaåringar eller tioåringar.
Den skulle bara få oss att verka töntiga.
Jag tror att det påverkade uppfattningen om bandet,
att vi var ett skämt, De är inte på riktigt, de är robotar,
och sedan var det...
Vi bryter där.
Bra filmat, killar.
-Det här är trams! -Ja, nu har vi fått nog, för böveln!
South Park gjorde en episod om Disney och kyskhetsringarna.
Vad hör jag om att ni inte har era kyskhetsringar?
De sa att Disney skapade ett band
med typiska pojkbandsbröder,
och allt var så perfekt,
och att de var kristna och hade kyskhetsringar
som ett sätt att sälja musik till ungdomar.
Vi vill inte sälja sex till småflickor längre.
Behåll ringarna på.
Vi kanske bara vägrar att gå upp på scenen.
Alltså...
de hade inte så fel, så är det.
Guds oskuldsfavoriter, the Jonas Brothers,
uppträder på Video Music Awards i år.
Åh, herregud!
I kyrkan uppmuntrades vi att följa det här programmet,
att vänta på rätt person eller vänta tills man var gift.
Alla de jag växte upp med gjorde det så jag bara, "Åh, det här är coolt."
Men när jag var typ 15, tänkte jag bara, vad?
Vad är det här?
Huset har sex sovrum och ligger i ett inhägnat kvarter.
Jag vill veta varför tre oskulder behöver sex sovrum?
Det var inte sådana vi var, det var bara något som...
vi gjorde när vi var unga.
Men vi hade de här ringarna under den första tiden när bandet
slog igenom.
Det var för sent för media skrev om det.
Ifall ni inte visste det hade varje medlem i the Jonas Brothers
en ring som ett tecken på sin hängivenhet inför Gud.
Jag skulle ta det mer på allvar om de hade den på könsorganen.
Vi blev så framgångsrika och det var det enda vi kunde gilla,
höra eller fokusera på.
Vad människor sa om oss.
Det var pinsamt...
att vara medveten om det här skämtet i verkligheten med människor.
När jag gick för att kolla på sport...
...och de visade namnet på jumbotronen, eller nåt,
buade de åt oss.
Som sportfanatiker...
blev jag så sårad för jag tyckte att "Jag är en av er."
Jag är precis som ni.
Det är lustigt, för vi har typ aldrig
pratat om hur jobbigt det kändes.
Vi fortsatte alltid att jobba mer.
Det bäddade för...
rädsla och paranoia, och osäkerhet.
Jag tror det började sätta sina spår hos killarna.
Tror du det var då som saker började förändras?
Jag tror jag blev frustrerad för att...
Jag var med för att skriva musik,
och sedan ville ni inte göra det,
så jag var lite sur över det.
Jag började bli arg för att ni killar inte var...
med mig på det,
kreativt, och det kändes jobbigt.
Raka våra huvuden.
Det jag sa är att efter det här året, behöver vi lite...
Vi måste ta en riktig paus.
Alltså, tänk på det.
Det kändes som en tickande bomb.
-Vi drar. -Vi måste...
...bemöta det i vårt konstnärskap och i...
Att albumet vi gör nu kanske
inte blir lika stort som A Little Bit Longer.
Tror ni att någon av er kan bli som
Justin Timberlake och lämna gruppen. Joe?
Vi pratar alltid om soloprojekt och jag tror att för oss...
blir det inte soloprojekt,
-utan sidoprojekt. -Säkert?
Vi kan inte bara splittras
för jag bor i samma hus som de gör.
så det skulle bli rätt svårt.
Jag var frustrerad rent kreativt...
det kändes som om jag hade musik i huvudet
som jag kunde göra själv eller som ett sidoprojekt och
istället för att bli frustrerad för att jag inte kunde
göra det i den här formen, kunde jag göra det någon annanstans.
Jag såg the Administration som en tillflykt.
Det kändes bra att vara i en miljö där jag visste att om jag hör något,
anspelar på något, ger dem en känsla,
så kan alla i rummet göra det.
"Lilyanne frågade om vi för att undvika missförstånd kunde...
krossa ryktena om att the Jonas Brothers ska splittras."
Den ursprungliga idén med... Med det här albumet
var att det var ett sidoprojekt,
och...och det är fortfarande... hela konceptet.
Att vi ska splittras,
behöver ni inte oroa er över.
Och Nick, hitåt.
Efter the Administration...
flyttade jag till New York.
Och det var typ som en... en collegeupplevelse på ett sätt, där...
alltså, jag...
var ensam för första gången. Oberoende på riktigt.
När jag började repa inför...
How to Succeed, blev jag lite nervös.
Och det var...
inspirerande.
Det kändes verkligen som om arbetet på scenen uppmärksammades.
Jag hade så kul.
Jag var så glad för hans skull för jag visste hur glad han var,
men jag var rädd. Det var som när the Jonas Brothers peakade.
Han fick smak på att stå på egna ben,
och det var häftigt.
-Hur går det? -Riktigt bra.
Just då kändes det som om jag behövde leva ett normalt liv
och göra min egen grej.
-Ursäkta mig, killar. Tack. -God natt.
Resa...
träffa tjejer, dejta, bara vara ledig.
Jag försökte hitta mig själv.
Jag befann mig utanför the Brothers för första gången någonsin...
och hittade ett oberoende,
och såg vad som fanns där ute, förutom the Jonas Brothers.
Jag blev inspirerad,
och längtade efter att få fokusera på
min egen musik.
Och jag gjorde ett R&B-album.
Det var helt klart en spännande tid.
Jag ville verkligen visa
för mina bröder och för alla andra
att jag klarade mig utan Kevin och Nick,
och jag började klä mig och bete mig annorlunda,
och musiken fungerade inte lika bra som jag hade förväntat mig.
Jag fick en liten smak av verkligheten, antar jag.
Just då kände jag att...
det här är mitt första misslyckande.
Det kändes...
riktigt tufft för mig för jag kände mig så...
Jag klarar ingenting utan mina bröder,
och det var pinsamt.
Så i stället för att fortsätta med bandet och hajpen,
och liksom fixa en ny turné,
och mer musik och flytta på gränserna,
så gjorde vi ett avbrott och tog en paus.
Och just då var det för mig som...
Danielle var en vanlig tjej från New Jersey som var frisör.
Vi blev förälskade och förlovade oss.
Det kändes som...
Jag är mig själv.
Kevin, du får kyssa bruden.
Efter fyra år av galenskap levde jag bästa livet.
Det var mysigt att bara vara tillsammans. Vi behövde det.
Åldersmässigt...
är jag fem år äldre än Nick.
Jag skulle ha gått ut college nu,
jag skulle ha haft en massa erfarenheter,
Jag skulle ha kunnat dejta som vem som helst.
När jag gifte mig började jag värdesätta annat i livet.
Och så fick vi erbjudande om en dokusåpa på tv.
Jag ville göra det.
GIFT MED JONAS
Plötsligt skickade de ett gäng människor
till vårt hus i Denville, New Jersey,
och så gjorde vi ett pilotavsnitt.
För första gången kändes det som min grej.
Jag kände att det gick bra för mig i den här miljön.
Vi filmade allt det här...
och sedan förändrades allt när...
bröderna Jonas dök upp och allt kändes...
helt knäppt.
Livet var ett möte bakom stängda dörrar,
och Kevin bjöd till slut in kameror till det mötet,
och det kändes som om han skulle vädra ut en massa skit
vi inte ville avslöja.
Joe och Nick ville inte ha något med det att göra.
De blev liksom tvingade att göra showen.
Vi gillade inte att...
dokusåpan skulle diktera vilka vi var.
Att kolla på den varje söndag var inte kul.
Vi samlade bandet,
kanske för att vi kände att vi måste...
men den här gången var allt annorlunda.
Vi tänkte att på grund av våra framgångar,
eller för att namnet var så bekant, skulle the Jonas Brothers,
bli en succé.
Vi hade fel.
Vi släppte några låtar som inte riktigt funkade.
Vi gjorde några spelningar
och färre och färre kom för att lyssna,
och det kändes bara som om ingenting fungerade.
Vi var tre personer
som hade olika uppfattningar om vad the Jonas Brothers var
Vi glömde bort att vi bara var ett band
som hade kul.
Alla ville att vi skulle vara lyckliga men vi var inte lyckliga.
Vi bestämde oss för att vi kunde besegra det, och...
det är inte så det fungerar.
Vi ska göra den här turnén.
Jag började inse vad det handlade om.
Vi var alla så frustrerade.
Och ingenting fungerar.
Vi hatar varandra, kan man säga.
Och jag ringde min pappa, och han hämtade mig
och körde mig runt i L.A. i två timmar...
och spelade upp gårdagskvällen när jag hade en panikattack.
Och vi pratade igenom allt. Och jag hade bara...
så mycket ångest.
Han sa, "Det känns som om jag slåss mot...
något som inte fungerar.
Jag har gett allt jag har till den här musiken,
men jag är på väg hit, Joe är på väg hit
och Kevin är där borta...
och jag klarar det inte längre."
Det var...
läskigt för jag är inte bara...
manager vid det tillfället.
Jag är pappan.
I bilen insåg jag att bästa sättet att hantera det
var att
vara så ärlig som möjligt.
Så vi går till mötet...
och Nick sa faktiskt till mig,
"De förväntar sig antagligen det här."
Det gjorde de inte.
Så jag och Joe sätter oss ner...
och Nick säger...
"Som ni vet, så...
har saker förändrats...
och the Jonas Brothers är över."
Det var inte, "Jag känner inte för det,
och jag vill vara ärlig mot er som...
bandmedlemmar och bröder, och det är så här det känns."
Det var, "Det är slut med bandet.
Jag vill göra saker utan er...
och jag har bestämt mig."
Ingen av dem sa något.
Jag minns bara att jag tittade på Joe
och bara, "Vänta...Vad?"
Jag kände mig sviken.
Som att han ljugit för mig. Jag var arg.
Bedövad.
Och Joe sa, "Jag har ingenting att säga till dig."
Joe har stängt av.
Jag tittar på min bror som är helt tillintetgjord.
Jag var 25, 26.
Det här var allt jag kände till.
Det jag älskade mer än allt annat. Jag älskade det här.
Och att någon du älskade och brydde dig om så mycket
kunde ta det ifrån dig så snabbt, det var...
det var hjärtskärande.
Han sa, "Du får smak på...
soloframgångar...
och så glömmer du allt arbete vi lagt ner tillsammans."
Det som gjorde mest ont var att det kom från Nick,
för han...
är min bästa vän,
och jag trodde att jag, Kevin och Nick skulle göra det här för alltid och...
och att det var vi...
mot världen, liksom.
Sedan bröt Joe ihop. Det var som...
"Du vill att det ska vara slut?
Okej. Då är det slut."
Var snälla och flytta på er.
Då förstod jag...
att bandet var slut...
för Joe och Nick var...
som ler och långhalm.
Vad är det, Nick?
Fansen var helt chockade över nyheten att
the Band of Brothers skulle splittras.
De ska få rätsida på saken.
Den brännande frågan,
BRÖDERNA SPLITTRAS
...varför just nu?
Ska ni splittras på riktigt?
Du tänker inte säga något?
Vad är grejen, mannen?
De vill veta. Alla vill veta.
-Under en period... -Du tänker inte säga något?
...var...var det mörkt.
Okej, mannen. Ha det bra.
Jag har en åtta på Nick. En tia... Åh, det är till mig.
"Varför gjorde du
the Jonas Brothers radioshow efter splittringen?"
Tydligen sa radiostationen,
"Om ni inte gör de här showerna, spelar vi aldrig the Jonas Brothers
eller någon individuell Jonas på radion...
igen."
Det blir som, "Joe ska spela sin musik,
och sedan kommer Nick och spelar sin musik.
Ingen musik från Jonas Brothers.
Så, Kevin, det är okej, du behöver inte vara där."
Okej då.
Spelar ingen roll. Vi spelar ändå inte tillsammans.
Hela showen var att de spelade alla the Jonas Brothers låtar tillsammans.
Alla stora hits, alla stora ögonblick...
och jag är inte där.
Det kan ha varit den värsta stunden i mitt liv.
Jag tror vi kände att du höll oss tillbaka.
Så är det.
Jag tror det fanns...
stunder då Nick och jag ville...
göra vår egen grej...
och det kändes som om...
du inte hade ditt fokus där längre, och...
att du inte prioriterade det utan...
du prioriterade din familj och...
ditt gitarrspelande kom i skymundan.
Och jag tror vi båda ville fortsätta att göra musik.
Och vi hade de spelningarna inplanerade.
Nu när jag tänker tillbaka inser jag hur knäppt det är,
att
göra ett gig med Jonas Brothers utan dig på scenen,
men det tog tid för mig att förstå, att
ha någon i mitt liv som...
Jag gör fan vad som helst för att få träffa Sophie i en timme.
Under alla år var musiken vår stora kärlek,
vår stora kärlek var bandet.
Så för mig, som en...
tonåring och ung vuxen...
att se dig prioritera allt annat var...
inte bra.
Men det tog lång tid för mig att förstå det.
Du hittade kärleken som ung.
Och jag tror att du också vet nu...
att det är en balansgång.
Då kände vi inte att du ens försökte.
Det kändes som att du, "Showen är över, nu sticker jag."
Och det var som, "Vad i helvete? Ibland är hänget med brorsorna
så viktigt."
Och jag förstår det.
Jag älskar dig. Jag är ledsen att du behövde...
gå igenom det.
Ja.
Nu går vi vidare.
Vi lämnar det här.
Jag har mitt kort.
Vi sågs inte den julen.
Såg honom inte under helgerna.
Men vad som var riktigt svårt för mig...
var när Alena föddes...
och vi inte pratade med varandra.
Det var första gången jag träffade bröderna...
efter uppbrottet.
Nick kom till mig vid 21 års ålder och sa,
"Jag känner mig som en fördetting."
Och det var riktigt tufft.
Jag tror många människor i mitt liv...
litade lite för mycket på min förmåga att må bra
under den här perioden.
Det kändes inte som att jag förtjänade...
...att falla ihop, då jag hade tagit initiativet till...
det här riktigt svåra samtalet.
När Nick lämnade bandet, var det väldigt jobbigt för honom,
men eftersom vi har en sådan lång historia,
så visste jag vad han kunde göra som sångare och låtskrivare,
och han visste det också.
Hans ambition var helt intakt.
Under en period kunde det här "du måste vara bra på något", eller vara bäst,
driva mig till vansinne.
Det fanns inget avgörande ögonblick där jag kände
"Åh, det var då allt förändrades."
Men när "Jealous" kom ut,
var det som att jag var redo att gå vidare.
Jag gillar verkligen den här nya låten.
Han hade blivit alltmer karismatisk som ung man.
Grattis till dina framgångar.
Man såg att han var redo att bli en världsstjärna.
Jag hade större frihet och jag njöt verkligen av det.
Jag började inse att...
när man njuter och har kul, så är det något som berör.
Stjärnorna stod rätt.
Det var som, "Nästa kapitel. Nu kör vi."
Tack!
Joe sa, "Jag ser vad Nick gör,
och jag har också mer inom mig."
De första låtarna jag skrev var bara...
Jag kan inte förklara stilen."
Och jag bara, "Jag vet inte. Ingen kommer att förstå."
"Cake By The Ocean", spelas varenda dag.
Och jag älskar det.
Så roligt att du är nominerad till Bästa Nykomling.
Och jag, "Vänta lite. Jag tror han har varit med några år."
DNCE!
DNCE tillät mig att vara så vild och fri som jag bara kan vara.
Jag kunde klä mig i knäppa kläder och byta hårfärg varje vecka,
och verkligen leva det.
jag blev mer självsäker.
Jag återvände till mitt unga jag.
Och hittade utrymmet där jag kan utvecklas som artist...
och folk accepterade det.
Det var mitt eget lilla paradis.
Din bror har stora framgångar som soloartist.
FRÅN THE "OCEAN" TILL VÅR SCEN
Du har DNCE. Kev, är han bara blyg? Var är Kevin?
Jag tror inte jag riktigt förstod...
hur det påverkade mig...
i efterhand.
Fortfarande...
frågar folk varje dag om jag är Joe eller Nick.
"Är du Joe Jonas? Är du Nick Jonas?"
Och jag bara, "Nej, jag är Kevin."
HELIKOPTRAR
I hela mitt liv...
har framgång varit så viktigt för mig.
Det var som att jag hade en skruvmejsel i huvudet hela tiden som sa
att jag måste göra succé och uppfylla mina drömmar,
och hamna överst på topplistan, allt det.
Men jag insåg att framgång
inte alltid handlar om berömmelse och pengar
och utmärkelser och sådana saker.
-Hallå? -Hej, raring.
-Hej. -Hej. Hur stor är Valentina?
Vilken storlek på blöjorna? Tre, fyra eller fem? Jag minns inte.
-Hon är en fyra. -Är hon en fyra?
Inte de lila, så den här killen. Okej, bra. Jag fattar.
Okej, bra. Älskar dig.
Älskar dig. Hej då.
Min identitet nu är som...
Jag är pappa.
Jag är en make. Jag är...
passionerad när det gäller sådant jag tycker om.
Det var otroligt när Kevin fick barn. Han...
Han blev en ledare.
Jag har aldrig sett Kevin sådan tidigare.
Någon sa, "Du ser bekant ut."
Min dotter sa, "Det är för att han är en Jonas Brother."
Har ni det bra? Har ni sovit gott?
En fyraåring sa till flickan.
Men...
Det börjar kännas konstigt, för den delen av mitt liv är död nu.
Här.
Det är inte längre min identitet,
jag måste hitta ett sätt att kunna säga,
"Före detta the Jonas Brothers."
Vill du leka?
Åh, gör inte så.
Vill du bli en riktig rockstjärna måste du göra så här.
Du måste ha allt hår framför ansiktet.
Alena, hon har bara hört musiken.
Hon har aldrig sett pappa på scenen.
Att få se henne i publiken...
se mig göra det jag var så bra på...
Och hon känner mig som sin pappa.
Hon känner inte personen som var stor.
Det är märkligt att man ägnar så mycket tid
åt att jaga lyckan och...
det som man tror ska göra en lycklig och...
inte inser att det funnits där hela tiden.
Att släppa min ilska och min sorg...
tog lång tid.
Jag ville hellre att vi är...
bröder och att vi inte...
hade låtit...
bandet styra vårt förhållande.
Jag tror Nick bara sa, "Jag saknar verkligen att spela med er killar."
Jag tror inte jag ens hörde honom.
Jag bara, "Ja, coolt." och sedan gick jag vidare.
Aldrig i helvete att jag gör det igen. Och så kändes det
tills jag insåg, "Nej, jag saknar det verkligen."
Även när jag lyckades som soloartist,
saknade jag att kolla
och...
se dem.
Lite ringrostig.
Vi har inget skivkontrakt nu, så...
-Åtta år. -Fortfarande kul.
Vi började samtalet med...
"Jag gör det här...
om vi kan ha kul ihop."
Det har nog gått sex eller sju år sedan bara vi tre
var tillsammans.
Vi ägnade förra året åt att resa jorden runt
och bara lära känna varandra på nytt.
-Skratta, prata och minnas. -Hallå!
De gamla sakerna vi brukade göra tillsammans,
och jag har saknat det.
Vi pratade om allt. Vi dolde ingenting.
Bara en anpassning. Alltså...
det är inte bara regnbågar och fjärilar.
-Rör den inte! -Nej, rör den inte.
-Vad gör du? -Rullar tillbaka...
-Rör den inte. -Kolla hur den låg.
Skitsnack.
Och det är en del av att hitta tillbaka till kemin och kamratskapet
och brödraskapet.
Och det är en process i det här.
-Gå tillbaka till den. -Försvann den?
Ja, för du ringde. Vänta.
Det finns småsaker som jag tror att vi alla gör
som antagligen driver andra till vansinne.
-Ge mig telefonen. -Ja, men vi hämtar måttbandet.
-Kom inte med någon skit om... -Jag vill visa dig exakt hur det är.
-Ge mig telefonen! -Joe kan inte hantera det.
Hämta måttbandet!
-Första gången i Australien. -Ni tog med er regnet.
-Skål. -Salud.
-Skål. -Salud! Trevligt att träffas.
Jag vill verkligen få en andra chans
med dem...
så att jag kan njuta av alla stunder med mina bröder.
Jag kan...
le...mer.
Det är svårt att välja ett, men jag tror att mitt stoltaste ögonblick är...
det här senaste året...
för det här är året då...
jag växte som människa, och jag har vuxit med mina bröder.
Det har varit en lång väg.
Vi har gått igenom så mycket.
När jag hittade mig själv...
kunde jag också hitta en partner.
När jag blev kär ville jag också bli en bättre man.
En bättre människa.
Och till slut gjorde det mig till en bättre bror.
Tiden vi var ifrån varandra...
ägnade vi åt att hitta oss själva.
Jag fokuserade på min familj...
på att bli den bästa maken och...
pappan jag kunde bli.
Tiden isär var nödvändig.
Jag kunde utforska olika kreativa möjligheter
och experimentera med livet på ett sätt jag inte kunnat förut.
Jag kände mig inspirerad.
Det fick mig att hitta något ännu större än jag kunde föreställa mig.
Kärlek.
Och den kärleken...
har förändrat mitt liv...
för alltid.
Allt är så fantastiskt.
Min man.
Jag tror att bröderna...
blev tvungna att växa isär...
för att kunna få perspektiv.
De har insett att om man kan gå genom livet
med några...
viktiga relationer i behåll...
så har de nu fått perspektiv på hur speciellt det är.
Det enda som betydde något var att de mådde bra som bröder.
De klarade det.
Det finns brödraband som inte pratar...
och som hatar varandra.
Inte mina söner.
-Det var inte pengarna... -Jag älskar er. Nu har vi kul.
det var inte musiken...
det var inte berömmelsen.
Det var...
"Hej, bröder..."
vill ni göra något häftigt tillsammans igen?"
Fattar du det här?
Jonas Brothers har återförenats från ingenstans,
med "Sucker" som jag älskar.
Men de är det första familjebandet
med en debutsingel på Hot 100-listan.
-De är alla vuxna nu. -Jag vet.
Jag lägger huvudet på kudden
och gläds över att Jonas Brothers har återförenats.
Jag är deras största fan.
FRANKIE JONAS, BROR Jag kan alla deras sångtexter.
Jag kan alla historier bakom hur låtarna skrevs.
Jag älskar deras musik så mycket.
Tack.
En flisa lossnade från en tand under en spelning. Jag hade en mick och...
Här. Jag tappade en bit av tanden.
Ser du det? Ja.
TACK FÖR ATT NI INSPIRERAR OSS
Undertexter: Ingmari Bergquist