Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ennen kuin puhumme taas tästä,
voisimme keskustella paljonkin siitä,
miten Jonasin vuodet sujuivat.
Ja miten me kolme ajattelimme -
asioiden menevän.
Pelko siitä, että kaikki voi kadota.
Milloin vain.
Tehdäksemme tämän oikein -
varmistamme, että kaikilla on hyvä olla.
Keskitymme olemaan veljeksiä.
Hei.
Se oli hyvä.
Miten menee?
Ei katsella asioita enää liian hentomielisellä asenteella.
Keskustellaan niistä avoimesti.
Joo.
Jotkin jutut eivät vain toimi.
Mitkä?
En tiedä vielä.
Keskustellaan avoimesti, eikä sanota treeneissä:
"Se tehdään näin."
Mitä oikein tarkoitat? En nyt tajua.
Soittolista...
-Minäkö teen sen? -Niin.
-Kysyin sitä. -Anteeksi.
Olen väsynyt. Yritän.
Pelkäät olla hyökkäävä. Se on hyvä juttu, mutta...
Ei ollenkaan. En tee niin.
Aloitetaan.
Tappelu!
KESÄKUU 2018
Joku kysyi äskettäin,
onko minulla keskeneräisiä asioita -
jonkun tai jonkin kanssa.
Mitä asioita hoitaisin ennen kuolemaani ja...
-Hei. -Moikka.
Miten menee?
-Olet rakas. -Samoin.
-Oli ikävä. -Tervetuloa Australiaan.
Haluan kahvia ja mimosan. Sitten jaksan.
Selvä, järkätään ne.
On melkein kuusi vuotta siitä, kun olimme yhdessä.
Kolmestaan -
veljeksinä.
Helkkari!
Miten pääsit Amerikasta? Vaikuttavaa.
Niin on.
Mukava nähdä.
-Yllätyit oikeasti. -Niin.
Niin yllätyin.
Lähdin heti esityksen jälkeen.
Voidaksemme jatkaa eteenpäin -
meidän täytyi tutkia menneitä.
Tervetuloa Australiaan, Kev.
Tämä on oikeaa Australiaa.
-Siistiä. -Tervetuloa.
-Kiva, että pääsin. -Kippis.
Viihdytkö täällä, Joe?
Paikka puhuu puolestaan.
Minulla on onnea. Tämä on kuin toinen kotini.
Mietin usein, miten se tapahtui.
Mikä?
Se kaikki. Me.
Kuinka monet,
jotka ovat kokeneet samoja juttuja kuin me,
eivät siedä toisiaan?
Meidän ei kuulunut -
-päästä Jerseystä pois. -Ei niin.
Tiedättekö?
Tervetuloa Jonasin perheen...
Valmiina?
Tervetuloa Jonasin perheen luo. Tämä on elämäämme.
16. SYYSKUUTA 1992
No niin.
Hei!
Alusta asti veljeni ja minä -
olimme hyvin läheisiä.
Täällä on vauva, isä.
Teimme kaiken yhdessä.
Painimme.
Urheilimme.
Lomailimme.
Usein me vain juoksentelimme naapuristossa.
En varttunut ison suvun keskellä.
Vanhemmillani oli ystäviä.
Muusikoita, laulajia ja muita tuttuja.
Sen lisäksi -
olimme vain keskenämme.
Meillä oli hyvin läheiset välit. Olimme parhaita ystäviä.
Odottakaa!
Olimme nuoresta asti vähän kuin Von Trappin perhe.
Mitä sinä teet? Mene pois.
Musiikki oli aina läsnä.
Sinähän soitat. Missä opit soittamaan, Nicholas?
Meillä kotona rohkaistiin laulamaan ruokapöydässä.
Tässä on pojanpoikani lava.
Hän on lahjakas. Hänellä on piano.
Hänellä on kitara. Katsokaa tuota.
Missä hän on?
Nick oli kolmevuotias. Hän tallusti käytävällä.
...esiin astuu Nicholas.
Hän lauloi väärin.
ISÄ
Hän näytti...
Hän peruutti ja kokosi itsensä.
Hän alkoi kävellä.
Hän hymyili -
ja jatkoi matkaa.
Sanoin vaimolleni:
"Näitkö sinä tuon?"
Menimme heti hänen huoneeseensa,
otimme kehtolaulut hyllyltä -
ja heitimme ne pois.
Laitoimme tilalle Stevie Wonderin Definitive Collectionin.
Olin äitini mukana kampaamossa New Jerseyssä.
Olin noin kuusivuotias.
Odottelin ja laulelin.
Äitini vieressä oleva nainen sanoi:
"Poikani esiintyy Broadwayllä Les Misissä.
Sinun poikasi pystyisi siihen."
Nick sanoi minulle: "Äiti, aion esiintyä Broadwayllä."
1. SYYSKUUTA 2003
ÄITI
Hän luetteli haluamansa show't.
Mietin: "Kuka hän oikein on?"
Koe-esiinnyin A Christmas Caroliin.
Sain töitä.
Tunsin ensimmäistä kertaa kuuluvani jonnekin.
Hän kokeili sitä ensin.
Hän luotti siihen, että hän voi laulaa yleisön edessä.
Se oli hänelle luonnollista.
Viihdyin kaltaisteni lasten kanssa. Heidän, jotka halusivat laulaa ja tanssia.
Aikuiset olivat ystävällisiä -
ja erilaisia kuin tuttuni.
Taisin olla hieman kateellinen.
Ja mustasukkainen.
Kilpailimme aina keskenämme.
Se oli luonnollista.
Kuka osaa tehdä eniten voltteja trampoliinilla -
tai laulaa korkeammalta tai matalammalta.
Näin Nickin keräävän huomiota lavalla.
Taisin sanoa vanhemmilleni, että haluan koe-esiintyä.
Mitä teet, Joseph?
Hän rupesi yhtäkkiä pelleilemään kaikille jatkuvasti.
Mitä? Odota vähän.
Joe hölmöili.
Jäbä! Siistiä! Voi taivas!
Halusin näyttelijäksi ja koomikoksi.
Olin lavakoomikko kellarissa.
Tässä on Joseph Jonas.
Valmistelin puheohjelman illaksi.
Hän halusi Nickelodeonin All Thatiin.
Ensimmäinen roolini oli Oliverissa. Se oli pienempi tuotanto.
Se auttoi minua laulajana ja esiintyjänä.
Pääsin lavalle ja kuulin reaktiot. Se oli mahtavaa.
Tiesin, että se oli paikkani.
Ole hyvä.
"76 Trombones."
Minulla oli nuorena erikoisia harrastuksia.
Voimistelua, seiväshyppyä tai taikatemppuja.
Hienoa!
Ne eivät ole juttuja, joita pojat pitävät makeina.
Meillä ei ollut rahaa.
Vaatteeni olivat mitä olivat.
Olin kohde.
Siinä iässä ollaan julmia.
Minua haukuttiin homoksi, hintiksi tai kusipääksi.
Se musersi minut. Tulin koulusta -
ja itkin vanhempieni nähden.
Se oli tosi vaikeaa,
etten en uskonut löytäväni minulle sopivaa paikkaa.
Minulla oli tärkeitä juttuja,
mutta en löytänyt todellista yhteyttä kehenkään.
Löysin muita juttuja.
Laita E-Brain-CD koneeseen, ja saat kahdeksan valikkoa.
Kevin alkoi tehdä mainoksia.
Sain heti töitä.
Se oli hullua aikaa,
sillä heidän kykynsä alkoivat avata ovia.
Joe ja Nick olivat Broadwayllä, ja Kevin teki mainoksia.
Asuimme 45 minuutin päässä New Yorkista.
Äiti oli synnyttänyt Frankien. Hän vei minut kaupunkiin lähes joka päivä.
Tuntikausia autossa.
Joka päivä.
Se oli rankkaa.
Varsinkin vauvan kanssa.
Joskus isä auttoi.
Kerran kotimatkalla -
isä ehdotti laulun kirjoittamista.
Aloimme tehdä lauluja kotimatkalla Broadwayn esityksistä.
Lopulta istuimme pianon ääreen -
ja teimme kappaleen kunnolla.
Kun oon hukassa
Enkä löydä tietäni
-Siinä sä oot... -Odota.
Nick ja isä tekivät laulun "Joy to the world - A Christmas Prayer".
He äänittivät sen CD:lle.
Se päätyi David Masseyn käsiin.
Sonylla.
Tapasin Nicholas Jonasin...
ENTINEN JOHTAJA
...kun hän oli 10.
Hän oli taitava laulaja ja luontaisen karismaattinen.
Hänellä oli hyvä ääni jo silloin.
Hänestä näki jo siinä iässä, että hän oli tähti.
Tarjosin hänelle sopimuksen heti.
Kevin ja minä mietimme:
"Vau, hän todella onnistuu."
Aloimme tehdä lauluja.
Minä, Joe ja Nick olimme huoneessamme.
Soittelimme kitaraa huvin vuoksi.
Pelleilimme vain.
Teimme laulun "Please be mine".
Se syntyi kymmenessä minuutissa.
Katsoimme silloin toisiimme: "Tästä voi syntyä jotain."
Harva tunne on ollut niin varma.
Nick halusi esitellä veljensä.
-Kiva paikka. -Todella.
Isoja kaloja.
He tulivat toimistooni -
ja kertoivat tehneensä laulun nimeltä "Please be mine".
He seisoivat siinä -
ja esittivät minulle upean laulunsa.
Veljesten välinen energia löi minut ällikällä.
Otin toisetkin veljet mukaan,
ja niin syntyi Jonas Brothers.
Olin lukiossa.
Miksi seuraat?
Olin innoissani.
En saanut kertoa levytyssopimuksesta kenellekään,
sillä isä oli kirkkomme pastori.
Epäilys itseä ja Jumalaa kohtaan estää meitä seuraamasta kohtaloamme.
Emme kertoneet siitä seurakunnassa,
sillä emme halunneet isän työn kärsivän.
Se oli maallinen levy-yhtiö,
emmekä tehneet hengellistä levyä.
Asuimme parin talon päässä kirkosta.
Kävimme siellä lähes joka päivä.
Se oli valtava osa elämäämme.
Yhteisömme Wyckoffissa oli suurenmoinen.
Kaikki olivat ystävällisiä, ja viihdyimme siellä hyvin.
Ystävämme olivat seurakuntalaisia -
ja osa perhettämme.
Meistä isä esiintyi joka sunnuntai,
ja se oli iso juttu.
Kirkossa oli ihmisiä jatkuvasti.
He tarvitsivat sitä.
Tunsimme, että he odottivat isältä paljon.
Pastorin perhe -
on tavallaan kuin seurakunnan johtava perhe.
Meillä oli paljon vastuuta,
ja meitä tarkkailtiin.
Silloin pitää pystyä olemaan esimerkki.
Perheen pitää vaikuttaa täydelliseltä,
eikä mikään saa olla pielessä.
Lapsen -
oli vaikea ymmärtää,
ettei sellainen voi olla vaikuttamatta perheeseen.
Väärä sävelkorkeus.
Yksi, kaksi...
Odottakaa. Pitää rauhoittua.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Olimme yhtäkkiä bändi.
Emme miettineet sitä vuosia -
ja kirjoittaneet biisejä, joita sitten esittelimme ympäriinsä.
Meidän piti keksiä keitä olemme ja mitä luomme.
Emme olleet hyviä kirjoittajia,
sillä olimme lapsia.
Yritimme kovasti.
Kun tapasin heidät...
MANAGERI
...tunsin, että se oli ainutlaatuista.
Ei niinkään heidän upeat äänensä,
vaan heidän keskinäinen yhteytensä.
Muistan ajatelleeni, että se perhe oli erityinen.
Levy-yhtiö suunnitteli meistä punkrock-bändiä.
Eräs juttu on tärkeä,
kun yrittää myydä Jonas Brothersia rockbändinä.
Me emme olleet rockbändi.
Onko valmista?
Pakko käydä vessassa.
Ideana oli muodostaa bändi.
Olimme paljon SIR:ssä New Yorkissa.
Harjoittelimme taukoamatta.
ENTINEN BASISTI
Se oli kuin bändileiri.
Hioimme kolmea neljää laulua päivien ajan.
12 tunnin päiviä.
ENTINEN MUSIIKKIJOHTAJA
Kuutena päivänä viikossa.
Se oli pikakurssi rock and rollista.
Ihmiset ajattelevat, että Jonas Brothers valmistettiin -
Disney Worldin tehtaalla.
Pörrötukkaisille tenaville annettiin kitarat, ja se oli siinä.
-Huomenta, Kevin. -Huomenta.
Mikä päivä tänään on?
Täytän 18. Hyvä päivä.
Esiinnymme ja palaamme sitten kotiin.
Jonas Brothersista on helppo ajatella:
"He olivat iso juttu."
Mutta he viettivät pari vuotta rock and rollin parissa oppien sitä.
Aloimme esiintyä hieman Jerseyssä ja Bostonissa.
Heräsimme aamuneljältä ja aloimme pakata autoja.
Olimme kuin oikea bändi.
Meillä oli kaksi esitystä päivässä.
Aamulla koulussa ja myöhemmin jossain klubilla.
Meillä oli välineitä, matkalaukkuja -
ja makuupusseja lattialla.
Olimme pitkistä reissuista innoissamme.
Esiinnymme kohta Bostonissa.
Siitä tulee mieletöntä.
Nyt on ison mamman vuoro.
Olimme valmiita ennen koulun alkua -
noin kahdeksan aikoihin.
Me valloitimme koululaiset -
tapahtuman loppuun mennessä.
Ajoimme Bostoniin asti.
Esiinnyimme siellä -
ja ajoimme takaisin kotiin.
Sitten palasimme Connecticutiin seuraavana päivänä.
Bensa oli halvempaa kuin hotellit, eikä meillä ollut varaa molempiin.
Se ei ollut meistä rankkaa.
Mehän saimme elää unelmaamme.
Nämä veljekset pitävät musiikista -
ja sen tekemisestä yhdessä.
He elävät rocktähden unelmaa.
Aplodit Jonas Brothersille.
Yleisön koko kasvoi.
Ensin oli 50 kuulijaa, sitten yhtäkkiä 200 kuulijaa.
Sen tajusi heti heidän keikallaan.
VARAJOHTAJA
Se oli ainutlaatuista energiaa.
Menestys pohjautui työlle, ei tuurille.
Siinä oli kipinää. Kaikki näkivät sen.
Sitten se alkoi kuplia.
He tulevat New Jerseystä...
1. MAALISKUUTA 2006
...ja valloittavat maailman.
TRL, nyt aplodit Jonas Brothersille.
Yhtäkkiä -
"Mandy"-video nousee ykköseksi TRL:ssä.
Kävelimme käytävää,
ja fanit odottivat ulkona.
Se oli siinä. Sitten on eläkkeen vuoro.
On tärkeää muistaa,
että silloin Nick oli ryhmän johtaja.
Mikä on nimeni? Sanokaa se.
Nick J!
Moni asia muuttui.
Nick alkoi muuttua oikukkaaksi.
Pari bändin jäsentä kertoi,
että hänen luonteensa muuttui -
jyrkemmäksi ja levottomaksi.
Hän vaati, että pysähdymme -
ostamaan pizzaa ja kevytkokista.
Hän sanoi: "Minä tarvitsen ne."
Aina kun pysähdyimme,
Nick osti valtavan Big Gulp -juoman.
-Hän joi valtavasti vettä. -Paljon nestettä.
Bändin jäsenet olivat huolissaan. Hänellä oli aina jano.
Pysähduimme vartin välein Nickin pissahädän takia.
Siitä tuli vitsi.
Pysähdyimme moottoritien alussa,
ja hän käväisi metsikössä pissalla.
Sama toistui kolme kilometriä myöhemmin.
Meillä oli yhteinen huone,
ja Nick vaihtoi vaatteita.
Huomasin ja tajusin, että luut erottuivat hänen ihonsa läpi.
Näin peilissä luurangon.
Tuntui, että kuolen.
Nick oli välillä poissa kymmenenkin päivää.
Hän palasi kotiin aina vain laihempana.
Itkin vanhemmilleni:
"Meidän pitää viedä Nick lääkäriin."
Lääkärini katsoi minua.
Kerroin oireista.
Hän liikuttui, ja minua huolestutti.
Hän kielsi palaamasta kotiin -
ja kehotti lähtemään sairaalaan.
Lääkäri sanoi:
"Sinulla on diabetes."
Nick kysyi, kuoleeko hän.
Olen tuntenut seurakuntalaisia, joilla on diabetes.
Unohdin aivan kaiken.
On ällistyttävää, että niin käy omien lasten tai perheen kanssa.
Me kaikki aloimme itkeä.
Pyörryin sairaalassa,
sillä en kestänyt nähdä häntä letkuissa ja muissa.
Se oli todella -
mullistava hetki meille kaikille.
Tuttu Nickimme oli iloinen ja hymyilevä.
Hymyilevä...
Hän lauloi aina heti herätessään.
Hän oli erilainen sen jälkeen.
Olimme hänestä huolissamme,
mutta meillä oli työhönkin liittyvä huoli.
Meillä oli esitys,
jonka perumisesta emme olleet varmoja,
sillä Sonyn johtajat olivat tulossa sinne.
Pääsin kotiin, emmekä kertoneet siitä levy-yhtiölle.
He luulisivat: "Hän ei voi tehdä töitä."
Levy-yhtiölle ei halua antaa syitä hylkäämiseen,
joka olisi tietenkin ollut halpamaista, mutta...
Se on hullu ala.
Nick sanoi:
"Pois tieltä,
sillä me esiinnymme ja olemme aivan mahtavia."
Hän meni sairaalasta lavalle,
ja he olivat huikeita.
Minne menemme?
Bostonin keskustaan, jossa on tosi siistejä paikkoja.
Esiinnyimme viimeksi kouluissa.
Olin niin kipeä, etten päässyt mukaan,
mutta nyt pääsen, mikä on siistiä.
En ole käynyt Wyckoffissa 10 vuoteen.
Sama juttu.
Ehkä kauemminkin.
-12 vuotta? -Vau.
New Jerseyllä on huono maine, mutta se on kaunista seutua.
Meidän juttumme alkoi täältä.
Mukana on hyvää, pahaa ja rumaa, kuten aina.
Tänään tunnemme kaikenlaisia tunteita.
-Voi hitsi. Tuossa se on. -Helkkari!
Siinä se on.
Mennään katsomaan.
Odota kameroita.
Ne seuraavat.
-Ne eivät ole valmiita. -Ihan sama.
Haluan nähdä sen. En tullut vain kuvattavaksi.
Voi taivas.
Tosi hullua.
Kummallista.
Älytöntä.
Se on paikoillaan.
Jähmettynyt ajassa.
Emme ole käyneet pitkään aikaan.
Teimme "Please be minen" olohuoneessa. Tuolla, jossa on punaiset verhot.
Aivan älytöntä, sillä mikään ei ole muuttunut.
Voisimme mennä sisään ja olla taas seitsemänvuotiaita.
Tänne liittyy ekoja juttuja.
Eka laulumme.
Eka sairaalakäynti.
Äiti ja isä saivat tuolla Frankien.
-Vau. -Kirkko.
WYCKOFFIN SEURAKUNTA JUMALAN TOTUUS VAPAUTTAA
Paikka, jossa lauloin ensi kertaa.
Soitin tuolla jumalanpalveluksessa jokaisena sunnuntaina.
Kävimme täällä joka päivä.
-Sataa. -Mennäänkö sisään?
-Ei. -Emme voi.
-En tiedä. -Ei.
-Emme voi mennä pihaan. -Joten...
Mennään sateelta suojaan. Puhutaan tästä autossa.
Mitä hittoa.
Kirkon tilanne alkoi muuttua.
Siitä tuli vaikeaa.
Aloimme tehdä omaa musiikkia,
ja ihmiset alkoivat puhua isästä kielteiseen sävyyn.
Kaikkien käsityksen mukaan -
meidän piti olla puhtoisia, täydellisiä tenavia.
Isän työ riippui siitä.
Meitä arvosteltiin,
koska emme olleet hengellinen bändi.
Lauloimme tytöistä,
ja siitä alkoi muodostua ongelma.
Tapahtui paljon asioita, joista isä ja äiti eivät kertoneet meille.
He luulivat suojelevansa meitä,
mutta meistä se oli pelottavaa.
Isä oli tosi stressaantunut.
Aloin ymmärtää, että unelmamme -
pelotti monia seurakuntalaisia.
Se on elämäntapa,
jota he eivät kuvitelleet pastorin pojalle.
He aloittivat hankkeen, jotta isä saataisiin syrjäytettyä.
Kun otin lopputilin Wyckoffista,
se oli rankka päivä.
En pystynyt lukemaan erokirjettäni.
Erehdyin, kun luulin,
että satutin sillä vain itseäni.
Muistan, kun vanhemmat kertoivat, että lähdemme kirkosta -
ja samalla talostamme.
Columbia oli päättänyt jättää meidät pois artistien listaltaan.
Olin peloissani ja huolissani.
Maailma romahti niskaamme.
Emme voineet uskoa sitä.
Se oli minulle tosi rankkaa.
Olimme panostaneet heihin paljon aikaamme -
ja elämäämme, varsinkin vanhempani.
Se oli pettymys.
Se oli isälle ja äidille raskas isku.
He menettivät koko yhteisönsä.
Isä oli siinä vaiheessa käyttänyt 90 000 dollarin verran säästöjään,
meidän opiskelurahamme, tähän bändiin.
Luottokortit olivat tapissa,
eikä meillä ollut yhtään rahaa.
Se iski, kun meillä oli jo hankalaa, ja tilanne vain paheni.
Menetimme kotimme.
Menetimme ystävämme ja sosiaalisen elämämme.
Kymmenen vuotta heidän elämästään oli poissa.
Tavallaan...
-Täydellistä. -Aivan älytöntä.
Puoli tuntia sitten söimme jäätelöä auringonpaisteessa.
Se oli aurinkoinen päivä 3. heinäkuuta.
Sitten näimme vanhan kirkkomme.
Tulta ja tulikiveä.
Tämä voi kuulostaa oudolta,
mutta on outoa tulla paikkaan, jossa meitä ei hyväksytä.
Maailmassa on kaksi rakennusta,
jossa meille sanotaan: "Ette saa tulla."
Lapsuudenkotimme -
ja kirkko, jota me autoimme -
kasvamaan.
Me jätimme kirkon ja muutimme pieneen taloon Little Fallsissa.
Kaupungin poliisipäällikkö oli ystävällinen -
ja vuokrasi talon meille halvalla.
Meillä ei ollut tuloja.
Otimme riskin poikien takia.
Neljä poikaa ja yksi makuuhuone, vanhemmat toisessa.
Little Fallsin talo -
tuntui loukkuun jäämiseltä.
Silloin tapahtui niin monia juttuja yhtä aikaa,
että olimme musertua.
Vanhempamme riitelivät joka päivä.
Halusin aina ulos -
pois siitä ilmapiiristä.
Joe on todella herkkä -
ja muista huolehtiva.
Muistan, kun Kevin Sr. sanoi meille:
"Toivottavasti tuette meitä."
Joe katsoi meitä kuin sanoen: "Olkaa kilttejä ja tehkää niin."
Hän huolehti meidän mielialastamme.
Minä olin tyyppi, jolla oli keikka -
ja joka saisi muita keikkoja.
En käyttänyt siihen koko elämääni ja identiteettiäni kuten he.
Hän ei ajatellut niin.
Hän mietti: "Pärjäävätkö kaikki? Menestymmekö yhdessä?"
Meidän piti lähteä kiertueelle ansaitsemaan rahaa.
Se loi aivan erilaisen todellisuuden.
Teimme sitä, jotta selviämme.
Emme tehneet sitä,
koska se oli vapaata ja hauskaa.
Se loi kovia paineita niin nuorille.
Kaikki oli sekaisin. Levy-yhtiö oli kääntänyt selkänsä.
Meidän piti tehdä se omillamme ja omilla rahoilla.
Siitä tuli vaikeaa.
Esiinnymme ostoskeskuksessa aikaisin. Kaupat ovat kiinni.
Ohikulkevat vanhukset buuaavat meille.
Seniorit.
Bändi mietti jossain vaiheessa, saako kukaan palkkaa sillä viikolla.
Sanoimme: "Juu, minä hoidan sen."
Sitten oli jo uusi viikko.
Tilanne oli tosi tukala.
Nuorena on hienoa tehdä musiikkia,
sillä kaikki ovat maailman tärkeimpiä juttuja.
Vielä kerran.
Teimme siinä talossa lauluja -
tuskan, loukkausten ja hylkäämisten pohjalta.
Sony hylkäsi meidät.
Teimme Jonas Brothers -levyn sen talon kellarissa.
Meistä tuntui, ettei meihin uskottu.
Aioimme todistaa sen vääräksi.
Sitten Disneyltä soitettiin.
He sanoivat: "Te tarvitsette jotakin, ja meillä on tarjota sitä.
Annamme teille levytyssopimuksen."
Se oli silloin huikea tilaisuus.
Meille se tarkoitti sitä,
että pääsimme pois Little Fallsista.
Ensimmäinen levy-yhtiömme...
HELMIKUU 2007
...ei ymmärtänyt työtä nuorten kanssa.
Seuraavaksi tuli yhtiö,
jolla oli juuri sellainen yleisö.
Asia oli päivänselvä.
-Kaunista. -Losissa ollaan.
Onko Hollywood-kyltti täällä?
Se oli kuin toinen tilaisuus.
Saimme yrittää vielä uudelleen -
ja kokeilla lyödä kunnaria.
Sanoit hep!
Hollywood Recordsilla oli lämmin tunnelma.
Ja halu tehdä jotain hienoa.
Kylppärit ovat vasemmalla, keittiö oikealla.
Hienoa.
Kohta valmis.
Nauttikaa.
-Joe tarvitsee... -Tietenkin.
Olimme isossa talossa John Fieldsin kanssa -
ja teimme, mitä halusimme.
Kaikkea löytyy.
Hän rohkaisi kykyjämme, vaikka olimme niin nuoria,
ja antoi meidän soittaa ja tehdä lauluja yhdessä.
Tiesin, että siitä tulee jotain erityistä.
Sen näki...
MUSIIKKITUOTTAJA
...kun tapasi pojat, sillä heissä oli tiettyä energiaa,
joka näkyi selvästi. Laulut olivat aivan mahtavia.
Se alkoi muodostua -
pieneksi yksiköksi.
Me soitimme, sävelsimme ja lauloimme.
Teimme parikin laulua päivässä.
Se tuntui intohimoiselta ja jännittävältä.
Mikään ei pidätellyt työtämme.
Energiaa riitti.
Kaikki olivat aivan innoissaan siitä uudesta polusta.
Olimme studiolla aikaisin töissä.
Aamukahdeksasta iltayhteentoista. Meillä oli laulut äänitettyinä.
Kuvasimme videon, jota ei julkaistu.
"Year 3000."
Teimme videon Columbia Recordsilla,
ja kun he hylkäsivät meidät, veimme videon mukanamme.
Katsoin tv-ohjelmaa,
ja yhtäkkiä näin "Year 3000" -videon.
Sitten se näkyi toisenkin ohjelman jälkeen.
Sitä näytettiin jatkuvasti.
Se syöksyi pinnalle.
Me hämmästyimme.
He olivat seuraavana päivänä listoilla.
Valmista?
Meille soitettiin.
Joelle tarjottiin pääosaa -
Disney Channelin Camp Rockista.
Me puhuimme siitä -
ja loppujen lopuksi totesimme,
ettei heitä voi erottaa.
Isä soitti Disney Channelin toimitusjohtajalle:
"Entä jos mukana olisikin koko bändi?"
Kuvasimme neljän tunnin päässä Torontosta.
Se oli erämaata.
Kun näyttelin tv-ohjelmassa,
tunsin sen omakseni.
Nautin siitä.
Kevin ja minä olimme pikkurooleissa,
mutta olin 13-vuotias ja sain tehdä elokuvaa.
Se oli huikeaa.
Me emme tienneet,
että Amerikassa -
bändimme -
alkoi menestyä.
Älkää unohtako nukke-esitystä.
8. LOKAKUUTA 2007
Se on hauska esitys lapsille.
Minulle soitti Texas State Fairin promoottori.
Hän kertoi, että ruuhka ulottui Oklahomaan asti.
Luulimme sitä normiruuhkaksi,
mutta se johtuikin konsertistamme.
Mitä?
Hän sanoi: "Lähetän helikopterit."
Pidin häntä hulluna.
Hän sanoi: "Ette ymmärrä."
Muistan, kun näin yleisön helikopterista.
Ajattelin: "Ei, tuo on jonkun muun lava."
Voi taivas!
En ollut ikinä nähnyt niin paljon väkeä.
Tuhansia ihmisiä.
Emme tienneet, että ihmiset alkoivat innostua Jonas Brothersista.
Se selvisi sinä päivänä.
Pojat tulivat lavalle.
Sitä ei voi sanoin kuvailla.
Yleisö mylvi.
Kaikki oli erilaista.
Järkytyimme, kun niin moni tunsi laulujemme sanat.
He lauloivat meille. Sanoimme: "He ovat faneja.
He eivät ole satunnaisia kuulijoita, vaan 50 000 fania."
Se oli rohkaisevaa, sillä he olivat uhranneet paljon -
ja perhe oli kokenut niukkoja aikoja.
Nyt he pääsivät toiselle puolelle ja näkivät pojat lavalla.
Se oli urani huikeimpia hetkiä.
Hei. Olemme Jonas Brothers. Olen Nick.
-Olen Kevin. -Joe.
Tämä on MySpace-sivumme.
Levymme ilmestyy viikon päästä.
Tämä on... Juoksen tielle.
Käytimme Internetiä tavalla,
jota en usko monen kokeilleen ennen meitä.
Teimme 15 sekunnin videoita YouTubeen.
Yhdessä tulemme sisään ja käännämme pöydän.
Mitä me tuomme pöydälle?
Katsoimme kameraan. Siinä kaikki.
Hei, olen Nick Jonas.
Tänään puhumme vihasta.
Me kommentoimme teitä Myspacessa.
Se olemme me. Istumme siellä.
Aloimme saada faneja.
Meillä oli sata seuraajaa, ja sekosimme.
Jee, Jonas Brothers!
Muutaman tuhannen jälkeen sanoimme: "Nyt se tapahtuu."
-Hei, olemme Jonas Brothers. -Ja kerromme, että haluamme treffeille.
Pidämme teitä kädestä,
kävelemme rannalla tai jotain.
He eivät tiedä, mihin he ovat joutuneet.
Saitko nukuttua?
Enintään kaksi tuntia.
Veljistäni ja minusta tuli läheisimmät,
kun löysimme yhteisen jutun -
musiikin, perheen ja muun lisäksi.
Tytöt.
Onko teillä suosikkiveli?
Ei vielä.
-Tykkään heistä kaikista. -Joo, he ovat kuumia.
Tykkään Joesta. Hänen pitäisi tavata minut.
Rakastan sinua!
Älä mene naimisiin, Kevin. Minä odotan sinua.
Kun olin lukiossa, en päässyt treffeille,
vaikka yritin kutsua tyttöjä.
Hei.
Kun Disney Channel näytti videomme -
nuoruuteni muuttui.
-Halaisin, mutta se olisi... -Tässä on portti.
Minä ja Joe autoimme toisiamme.
Kirjoita minulle Myspaceen.
Pääsimme Hannah Montana -jaksoon Disney Channelille.
Voi äly, tuo on Jonas Brothers!
Se muutti Nickin asenteen tyttöihin.
-Vau, olet nätti. -Taitavaa. Olen Kevin.
Mileyn tapaaminen sai hänen päänsä räjähtämään.
Aloin kirjoittaa rakkaudesta.
Tiesin, miltä se tuntui.
Kysyin ensimmäistä kertaa asioita,
joita vain nuorempi veli voi kysyä isoveljiltään.
Hei, Danielle. Kevin tässä.
MARRASKUU 2007
Mitä kuuluu?
Haluan antaa lisätietoja illasta, jos pystyn.
Hienoa. Ovet aukeavat yhdeksältä.
-Kevinin tuleva vaimo. -Aloitamme kymmeneltä,
tai jotakin sellaista.
Jos tulee ongelmia,
annan numeron, johon voit soittaa.
Sano, että odotat hänen näkemistään.
Joo, tämä liikkuu kovaa, joten tämä...
Sano niin.
Odotan näkemistäsi tosi paljon.
Se numero on...
810...
Joo!
...8622.
-Hän teki sen. -Hänen nimensä on Felicia.
-Hän hoitaa kaikki... -Noin.
Hän ei ole assistentti, vaikka tavallaan onkin sitä.
-Hyvä. -Niin.
Hän hoitaa ne jutut.
Voit soittaa siihen numeroon.
Kiva nähdä sinua.
Se ei haittaa yhtään,
mutta keikka alkaa kymmeneltä.
Tule tai ole nuija.
Se on siistiä.
Hengailemme sen jälkeen.
Saamme ottaa rennosti keikan jälkeen. Lopeta tuo.
Hyvä on.
Nähdään vähän ajan päästä.
Mieletöntä. Hei sitten.
-Hyvä. -Älkää höliskö kesken puhelun.
-Ihan sama. -Intoilemme, koska hän on vaimosi.
8. ELOKUUTA 2008
He lähtevät kohta.
-He ovat... -He näkevät tänne asti.
-Katsokaa. -Uskomatonta. He näkevät tänne.
Tuo jono...
Se on valtavan pitkä. Paljon porukkaa.
Siellä on nyt 15 000 henkeä.
Paljon.
Seis.
Niin kauan kuin on ollut teini-idoleita...
New York ei ole nähnyt tällaista palvontaa.
Fanit ovat olleet paikalla tiistaiaamusta asti.
-Oletteko te innokkaimpia Jonas-faneja? -Joo!
He haluavat nähdä...
Käännekohta tuli, kun suosio saavutti uudet tasot.
Se oli meille kaikille uutta.
Olemme Times Squarella.
Odotamme Jonas Brothersia.
A Little Bit Longer -levy julkaistaan keskiyöllä.
Juhlimme jokaista uutta levyä Times Squarella.
Odotimme jonossa keskiyöllä ja pitelimme levyä kädessä.
Kello on puoli kahdeksan. He tulevat viiden... 4,5 tunnin päästä.
Julkaisimme A Little Bit Longerin. Ja perinteisesti -
olimme Virgin Megastoressa.
Pari vuotta aiemmin paikalla oli kahdeksan fania.
Seuraavana vuonna 30-40 henkeä.
Mennään.
Nyt oli eri juttu.
Turvallisuuden takia.
Jos on lähdettävä, lähdemme.
Meille soitettiin ennen lähtöä,
että koko paikka oli kaaoksessa.
Sanon suoraan. Pysykää meidän vierellämme koko ajan.
Onko hän kunnossa?
-Hän on tyytyväinen. -Kuulin...
Tämä on uskomatonta. Tämä tapahtuu oikeasti.
-Voi itku. -Voi taivas.
Kadulla on esteitä.
Onko tämä vitsi?
Voi hyvänen... Joo!
Meitä pitää saattaa kuin paavia.
En tiedä, pääsemmekö väkijoukon läpi.
Hyvänen aika.
-Kuin uudenvuodenaatto. -En ole nähnyt tämmöistä.
Avataan ovet.
Uskomatonta.
Älyttömästi ihmisiä.
Näettekö ulos?
Pojat!
Suljimme Times Squaren melkein 10 minuutiksi.
ENTINEN TURVAPÄÄLLIKKÖ
Siellä oli yli 20 000 henkeä.
Ei liikennettä, autoja, ihmisiä, palokunta.
Siellä vallitsi sekasorto.
Esiinnyimme vuonna 2007 ostoskeskusten ravintola-alueella.
Siirryimme konserttilavoille ja areenoille -
todella lyhyessä ajassa.
Sacramentossa oli syntyä mellakka.
Suosio kasvaa hurjaa vauhtia.
Olen tehnyt tätä 14 vuotta,
ja tällaisia juttuja -
en ole nähnyt aiemmin.
Heidän keikkansa Madison Square Gardenissa myydään loppuun.
He lisäävät toisenkin keikan,
joka myydään heti loppuun.
Kolmaskin keikka on loppuunmyyty.
Neljäs keikka ei mahdu mukaan.
Tervetuloa, Jonas Brothers!
Hyvät naiset ja herrat: Jonas Brothers.
Kolme levyä Top Tenissä,
kultalevy viikossa,
Camp Rock myi platinaa, samoin ensimmäinen levy -
ja tämä levy myi platinaa moninkertaisesti.
Parhaan uuden artistin Grammy-ehdokkaat ovat Jonas Brothers...
Teemme demoa Stevie Wonderille, sillä esiinnymme yhdessä gaalassa.
Esiintyminen Stevie Wonderin kanssa -
on aivan mieletöntä.
Tässä ovat ehdokkaat.
Anna mennä, Stevie!
-Miltä tuntuu? -En lakkaa hymyilemästä.
Tällaista ei voi keksiä.
Nämä kokemukset ovat korvaamattomia.
Olimme lentokoneessa uuden levyn kanssa,
ennen kuin toinen levy oli julkaistu,
ja saimme uutisia kiertueesta.
"Idahon keikka on myyty loppuun."
Kuuntelimme uutta levyä.
Se oli kuin elokuvasta,
mutta se tapahtui oikeasti.
Miettikää nyt.
Kaksi vuotta aiemmin kiersimme asuntoautolla.
Nyt lentelimme 757-koneella kiertueemme aikana.
Älytöntä.
Ei sitä voi muuten sanoa.
"Nipistäkää minua. Tämä tapahtuu oikeasti."
Joe sanoi: "Tämä on hullua!"
Energia oli uskomatonta.
Olin haaveillut listahitistä.
Pääsimme tärkeimmälle listalle.
Se oli mahtavaa.
Fanit ihastuivat veljeksiin,
sillä he edustivat jotakin.
He olivat tärkeämpiä kuin musiikki -
tai heidän keikkansa.
He olivat myönteinen voima.
Ihmiset arvostivat sitä.
Oli huikeaa nähdä,
että keskellä sitä järkkymätöntä -
kohoamista maineeseen,
he pysyivät silti kiitollisina.
He eivät pitäneet mitään itsestään selvänä.
Minusta oli hullua, että laulut, joita olimme tehneet -
pienessä parin makuuhuoneen talossa -
Little Fallsissa New Jerseyssä,
kuuluivat nyt -
jopa 80 000 ihmisen suusta maissa,
joissa ei puhuttu englantia äidinkielenä.
Yksi niitä harvoja hetkiä, jotka haluaisin kokea uudestaan,
sillä se oli mieletön ja kaunis näky.
Kolme newjerseyläistä kundia,
joilla ei ollut koskaan ollut kovinkaan paljon.
He olivat yhtäkkiä kuuluisia ja monien tuntemia.
Se tuntui makealta.
En tainnut oikein ymmärtää sen täyttä merkitystä.
Jonas Brothers on täällä.
Sasha ja Malia ovat faneja.
Jonas!
Se oli jossain vaiheessa niin hurjaa,
että se oli järjetöntä.
Se muuttui tosi makeasta hypetyksestä kysymykseen:
pitäisikö meidän pelätä?
Siinä alkoi käydä niin,
ettei niin suurta asiaa pystytä enää hallitsemaan.
Osatekijöitä on liikaa.
He eivät lisänneet luottohenkilöitä, vaan alkoivat tehdä lisää asioita itse.
Minne menemme?
Menemme -
pitopalvelun puolelle tekemään haastatteluita.
Tuntui, että se voi päättyä milloin vain.
Sen takia hoidimme kaikki haastattelut ja tapaamiset.
Emme kieltäytyneet mistään, joten väsyimme.
Pelasimme tätä.
KESÄKUU 2018
Tämä on hauska, sillä kysymyksiin -
pitää joko vastata itse -
tai ne voi suunnata muille.
Mutta joutuu ottamaan ison kulauksen juomastaan,
jos kaksi ihmistä tietää, ettei vastaus ollut rehellinen.
Toimiiko se?
Mitä enemmän juomme, sitä enemmän vastaamme.
Joe.
Hyvä on.
"Kannatko todellista kaunaa jotakuta tuttua kohtaan?"
Sitä balleriinaa, joka...
Joka puhui pikku peniksestäsi, vai?
Hän puhui peniksestäni, mutta...
Hän ei maininnut pientä penistä.
Se balleriina puhui paskaa, enkä tykkää siitä vieläkään.
-Juo tuo kaikki. -Juo.
Se oli totta.
Se oli silti surkea vastaus.
Valmista? Yksi, kaksi, kolme.
-Pam. -Nick
Anna mennä.
"Kadutko mitään?" Totta kai. Kadun vaikka mitä koko ajan.
Puhutaan tarkemmin. Niin, bändi.
Se kattaa kaiken.
Suurin katumisen aihe bändin suhteen.
Jonasin toinen kausi.
Kadun sitä paljon.
Ei olisi pitänyt tehdä sitä.
Se hidasti kehittymistämme. Se oli huono valinta.
-Niin. -Se ei ollut sopiva hetki.
Emme voineet kehittyä sen takia.
Sarja esiteltiin meille keinona pitää brändi elossa ympäri maailmaa.
Se piti bändin esillä kiertueiden välillä.
Ei käytetä aurinkolaseja pimeällä.
Sarja ei ollut hyvä.
Se ei tuntunut omalta.
Se tuntui liian nuorelta.
Me olimme aikuistumassa.
Se ei sopinut meille, muuttuvalle bändille eikä uusille lauluille.
Siinä oli kuin kaksi eri persoonallisuutta.
Se tehtiin 8-10-vuotiaille.
Se ei tehnyt heistä makeita.
Se vaikutti käsityksiin bändistä.
Olimme kuin vitsi. Vaikutimme roboteilta, ja sitten...
Poikki!
Hyvät kuvaukset, kundit.
-Tämä on lööperiä! -Nyt riitti, pirkale sentään!
South Park teki jakson Disneystä ja siveyssormuksista.
Mitä minä kuulinkaan siveyssormusten unohtamisesta?
Disney muka loi bändin,
jossa on söpöjä veljeksiä.
Kaikki oli muka täydellistä,
ja he käyttivät kristillisyyttä ja siveyssormuksia -
myydäkseen musiikkia lapsille.
Emme halua myydä seksiä pikkutytöille.
Pidätte sormukset.
Kieltäydymme esiintymästä.
Tai siis...
He osuivat melko oikeaan.
Jumalan suosikkineitsyiden bändi, Jonas Brothers,
esiintyy VMA:ssa tänä vuonna.
Voi taivas!
Kirkossa meitä rohkaistiin siihen mukaan.
Piti odottaa oikeaa henkilöä tai avioliittoa.
Kaikki kaverini olivat siinä mukana, joten pidin sitä hyvänä.
Noin 15-vuotiaana aloin ihmetellä sitä.
Mitä tämä on?
Kuuden makuuhuoneen talo sijaitsee aidatulla alueella.
Mitä kolme neitsyttä tekee kuudella makuuhuoneella?
Emme olleet sellaisia. Se oli vain juttu,
jonka teimme lapsina.
Mutta käytimme sormuksia bändin menestyksen alkuaikoina.
Juttu oli levinnyt jo mediaan.
Jos ette tiedä, kerron, että Jonasin veljeksillä -
on pikkuinen sormus merkkinä sitoutumisesta Jumalaan.
Ottaisin sen vakavammin, jos sormus olisi sukuelimissä.
Olimme menestyneet, mutta saimme kuulla vain siitä jatkuvasti.
Kuulimme ihmisten puheet.
Oli noloa -
tajuta vitsin olemassaolo oikeassa elämässä.
Kävimme katsomassa urheilua.
Jos kuvamme näkyi valotaululla,
meille buuattiin.
Olen urheilufani,
ja se loukkasi minua, koska olin yksi heistä.
Olen yksi heistä.
Hassua, ettemme koskaan oikein puhuneet sellaisista pettymyksistä.
Keskityimme vain töihin enemmän.
Siitä alkoi syntyä -
pelkoa, epäluuloja ja epävarmuutta.
Se alkoi vaikuttaa poikiin.
Alkoivatko asiat muuttua silloin?
Minä aloin turhautua,
sillä olin paikalla tehdäkseni musiikkia,
mutta te ette halunneet tehdä sitä.
Minua harmitti ja alkoi suututtaakin,
ettette te olleet mukanani luovassa mielessä.
Se oli kurjaa.
Ajetaan kaljuksi.
Sanoin, että tämän vuoden jälkeen tarvitaan -
kunnollinen tauko tähän.
Miettikää nyt.
Daft Punk!
Se oli tikittävä aikapommi.
-Aloitetaan. -Meidän pitää miettiä työtämme.
Tästä levystä ei ehkä tule yhtä suosittu kuin A Little Bit Longerista.
Luuletteko, että joku teistä -
eroaa bändistä Justin Timberlaken tapaan? Joe?
Puhumme sooloprojekteista aina, ja mielestäni meille -
se ei olisi soolojuttu, vaan sivujuttu.
Bändi ei voi hajota,
sillä asumme samassa talossa.
Se olisi vaikeaa.
Olin turhautunut luovalta kannalta.
Päässäni pyöri musiikkia,
joka voisi olla omaani tai vaikka sivuprojekti.
Sen sijaan, että turhautuisin -
bändin riveissä, voisin toteuttaa musiikkiani muualla.
Administration oli pakokeino.
Oli hienoa olla paikassa, jossa kuultuani jotain -
voin kertoa muille viitteen ja tunteen -
ja kaikki osaavat toteuttaa sen.
Lillian pyysi, voisimmeko tässä -
torjua huhut Jonas Brothersin hajoamisesta.
Tämän levyn oli tarkoitus olla sivuprojekti.
Se pätee edelleen.
Jonas Brothersin hajoamisesta ei kannata huolestua.
Täällä, Nick.
Administrationin jälkeen -
muutin New Yorkiin.
Se oli minulle tavallaan kuin opiskeluajan kokemus.
Olin omillani ensimmäistä kertaa. Olin itsenäinen.
Kun menin ensimmäistä kertaa -
How to Succeedin harjoituksiin, minua jännitti.
Se oli -
innostavaa.
Tunsin, että työtäni näyttämöllä arvostettiin.
Se oli tosi hauskaa.
Olin iloinen, sillä tiesin hänen olevan onnellinen,
mutta minua pelotti, sillä bändimme oli huipulla.
Hän sai maistaa itsenäistä elämää,
ja se oli mieletöntä.
-Mitä kuuluu? -Hyvää.
Minä halusin kokeilla silloin normaalia elämää -
ja tehdä omia juttuja.
-Anteeksi. -Hyvää iltaa.
Halusin matkustella,
tavata tyttöjä, käydä treffeillä ja pitää lomaa.
Yritin tutustua itseeni.
Olin bändistä erossa ensimmäistä kertaa.
Etsin itsenäisyyttä -
ja kokeilin, mitä muuta maailmalla oli.
Se oli inspiroivaa, ja halusin todella keskittyä -
omaan musiikkiini.
Tein R&B-poplevyn.
Se oli jännittävää aikaa.
Yritin todistaa itselleni -
ja kaikille muillekin,
että pärjään ilman veljiäni.
Aloin pukeutua ja käyttäytyä eri tavalla,
mutta musiikkini ei menestynyt odotusteni mukaisesti.
Sain maistaa todellisuutta.
Ajattelin silloin, että se oli ensimmäinen epäonnistumiseni.
Se oli minulle tosi vaikeaa,
sillä tunsin, etten pärjää ilman veljiäni.
Se oli noloa.
Sen sijaan, että jatkoimme bändiä, hypetystä,
taas uutta kiertuetta,
musiikkia ja kaikkea muuta,
me päätimme pitää tauon.
Se oli minulle...
Danielle oli tavallinen tyttö, kampaaja New Jerseystä.
Rakastuimme ja menimme kihloihin.
Tunsin...
Olin itsenäinen mies.
Kevin, voit suudella nuorikkoasi.
Neljän hullun vuoden jälkeen elin parasta elämää.
Oli mukavaa vain olla yhdessä. Tarvitsimme sitä.
Mitä ikään tulee,
olen Nickiä viisi vuotta vanhempi.
Olisin saanut opiskeluni loppuun -
ja saanut kokea kaikkea.
Olisin voinut käydä treffeillä.
Avioliitto muutti asioiden tärkeysjärjestystä.
Meille tarjottiin tosi-tv-sarjaa.
Halusin tehdä sen.
Yhtäkkiä kuvausryhmä -
tuli taloomme New Jerseyssä,
ja kuvasimme pilottijakson.
Se oli ensimmäinen oma juttuni.
Tunsin pärjääväni siinä ympäristössä.
Kuvasimme kaikenlaista.
Sitten kaikki muuttui,
kun Jonasit ilmestyivät paikalle.
KEVININ ÄITI
Se oli outoa.
Elämämme oli suljettu kokous,
johon Kevin kutsui tv-kamerat.
Meistä tuntui, että hän paljastaa asioita, joista emme halunneet kertoa.
Joe ja Nick eivät halunneet mukaan.
Heidän oli pakko esiintyä.
Emme pitäneet siitä,
että tosi-tv-ohjelma määrittelee meidät.
Sen katsominen sunnuntaisin ei ollut kivaa.
Jatkoimme yhdessä,
koska tunsimme, että oli pakkokin tehdä niin,
mutta kaikki oli toisin.
Luulimme, että entisen menestyksen -
tai nimemme tuttuuden takia -
bändi menestyisi.
Olimme väärässä.
Julkaisimme pari laulua, jotka eivät onnistuneet.
Teimme keikkoja,
ja yleisöä oli yhä vähemmän.
Tuntui, ettei mikään toiminut.
Me kolme -
elimme eri todellisuutta kuin bändimme.
Hukkasimme ajatuksen siitä, että olimme bändi,
jolla oli hauskaa.
Meidät haluttiin nähdä hilpeinä, emmekä olleet sitä.
Luulimme voivamme nitistää sen tunteen jotenkin.
Eihän se niin toimi.
Olimme lähdössä kiertueelle.
Todellisuus alkoi tulla selväksi.
Olimme turhautuneita.
Mikään ei toiminut.
Me periaatteessa inhoamme toisiamme.
Soitin isälle, joka haki minut -
ja ajelutti minua ympäri Losia parin tunnin ajan.
Muistelimme edellisen illan paniikkikohtaustani.
Juttelimme kaikesta, ja minä olin tosi ahdistunut.
Hän sanoi: "Taistelen sellaista asiaa vastaan,
joka ei toimi.
Olen antanut tälle musiikille kaikkeni,
mutta minä menen tähän suuntaan, Joe menee tuonne -
ja Kevin tuonne.
En jaksa tätä enää."
Se oli -
pelottavaa, sillä en ollut sillä hetkellä pelkkä manageri.
Olin isä.
Päätin silloin autossa, että asia oli parasta hoitaa -
olemalla mahdollisimman rehellinen.
Meillä oli kokous.
Nick sanoi minulle:
"He osaavat varmaan odottaa tätä."
Eivät he osanneet.
Minä ja Joe istuimme alas,
ja Nick sanoi:
"Kuten te tiedätte,
asiat ovat nyt toisin,
ja Jonas Brothersin pitäisi hajota."
Hän ei sanonut: "En ole täysillä mukana,
mutta haluan rehellisesti kertoa tästä bändikavereille ja veljille."
Hän totesi vain: "Bändi loppuu.
Haluan tehdä omia juttujani.
Tein päätökseni."
Kumpikaan ei puhunut.
Muistan katsoneeni Joeta -
ja sanoneeni: "Hetkinen... Mitä?"
Tunsin oloni petetyksi.
Tunsin, että minulle oli valehdeltu. Olin vihainen.
Olin turta.
Joe sanoi: "Minulla ei ole sinulle mitään sanottavaa."
Joe sulkeutui täysin.
Näin veljeni tuhoutuvan sisimmässään.
Olin 25-26-vuotias.
En tiennyt muusta.
Rakastin bändiä enemmän kuin mitään muuta.
Ja joku minulle rakas ja läheinen -
otti sen pois noin vain. Se oli...
Se oli sydäntäsärkevää.
Hän sanoi: "Saat maistaa pikkuisen -
menestystä yksin -
ja unohdat heti yhteisen työmme."
Minua satutti eniten se, että sen sanoi Nick.
Sillä hän on -
paras ystäväni.
Luulin, että me kolme jatkaisimme yhdessä ikuisesti.
Se olimme me kolme vastaan maailma.
Sitten Joe murtui.
"Haluatko tämän loppuvan?
Hyvä on. Tämä loppuu."
Tulkaa pois tieltä.
Silloin tajusin -
bändin hajonneen,
sillä Joe ja Nick olivat olleet -
todella läheiset.
Hei, Nick.
Fanit ällistyivät siitä,
että veljesten bändi hajoaa.
He kertovat tilanteesta.
Kysymys, Kev.
EROILMOITUS
Miksi nyt?
Hajotatteko bändin?
Etkö sano mitään?
Miten on? Kaikki haluavat tietää.
-Jonkin aikaa... -Etkö puhu?
...se oli synkkää.
Hyvää päivän jatkoa.
Kahdeksan Nickille, kymmenen... Minulle siis.
"Miksi soititte -
Jonas Brothersin radio-ohjelmassa bändin hajottua?"
Minulle kerrottiin, että radioasemalla sanottiin:
"Jos ette soita näitä, emme soita Jonas Brothersin musiikkia -
tai kenenkään sen jäsenen lauluja -
enää ikinä."
He aikoivat soittaa Joen lauluja -
ja sitten Nickin kappaleita.
Ei Jonas Brothersia.
"Sinun ei tarvitse tulla, Kevin."
Hyvä on.
Ihan sama. Emme esiinny yhdessä muutenkaan.
Setti koostui heidän esittämistään Jonas Brothersin biiseistä.
Kaikki isot hitit ja huippuhetket.
Ilman minua.
Se saattoi olla elämäni vaikein hetki.
Meistä tuntui, että sinä estit meitä kehittymästä.
Se on totuus.
Minun mielestäni -
Nick ja minä halusimme joskus -
tehdä omaa juttuamme.
Ja meistä tuntui,
ettet sinä enää keskittynyt siihen.
Se ei ollut tärkein juttusi,
sillä perustit perheen.
Kitaransoittosi jäi taka-alalle.
Me halusimme jatkaa musiikin tekemistä.
Niitä keikkoja tarjottiin meille.
Tajuan nyt, miten paskamaista oli mennä -
esittämään bändimme lauluja ilman sinua.
Minulta vei aikaa tajuta se, sillä nyt -
elämässäni on joku...
Teen mitä vain saadakseni viettää tunnin Sophien kanssa.
Niinä vuosina ensimmäinen rakkautemme oli musiikki ja bändimme.
Minä olin teini ja nuori aikuinen.
Kun näin sinun pitävän jotain muuta tärkeänä,
se tuntui pahalta.
Sen tajuaminen vei kauan.
Löysit rakkauden nuorena.
Sinäkin varmaan tiedät nyt, että tarvitaan tasapainoa.
Mutta silloin tuntui, ettet edes yrittänyt sitä.
Se tuntui: "Keikka päättyi. Minä häivyn."
Mietimme: "Mitä hittoa? Hengailu veljien kanssa on joskus tärkeää."
Ymmärrän tuon.
Rakastan sinua ja olen pahoillani, että jouduit kokemaan sen.
Niin.
Jatketaan.
Jätetään se tähän.
Sain kortin.
En nähnyt häntä sinä vuonna jouluna tai lomilla.
Minulle oli tosi vaikeaa se,
kun Alena syntyi.
Emme olleet puheväleissä.
Näin veljeni ensimmäistä kertaa -
bändin hajoamisen jälkeen.
Nick tuli luokseni 21-vuotiaana ja sanoi:
"Olen kehäraakki."
Se oli rankkaa.
Monet ihmiset elämässäni -
kehuivat pärjäämistäni vähän liikaa -
sinä aikana.
En uskonut ansaitsevani -
minkäänlaista romahdusta, sillä minähän olin aloittanut -
sen vaikean keskustelun.
Kun Nick jätti bändin, hänellä oli todella vaikeaa.
Mutta tunsimme toisemme,
joten tiesin hänen kykynsä laulajana ja lauluntekijänä.
Hänkin tiesi sen.
Kunnianhimo oli tallella.
Jonkin aikaa tarve olla mahtava tai pyrkimys olla paras -
oli tehdä minut hulluksi.
En osaa sanoa tarkalleen, milloin asiat muuttuivat.
Kun julkaisin "Jealousin",
olin valmis muuttumaan.
Pidän uudesta kappaleesta.
Hän muuttui karismaattisemmaksi.
Onnea menestyksen johdosta.
Hän oli valmis maailmantähdeksi.
Sain toimia vapaammin, ja nautin siitä todella paljon.
Aloin tajuta,
että kun nauttii ja pitää hauskaa, se näkyy ulospäin.
Kaikki loksahti paikalleen.
"Seuraavan luvun vuoro."
Kiitos!
Joe sanoi minulle: "Näen Nickin puuhat.
Minustakin löytyy enemmän."
Ensimmäiset tekemäni kappaleet...
En osaa selittää tyyliä, sillä se ei ollut tuttua.
Mietin: "Enpä tiedä. Kukaan ei tajua näitä."
"Cake By The Ocean" soi jokaisena päivänäni.
Ja hyvä niin.
Olet Paras uusi artisti -ehdokas.
Ajattelin: "Hetkinen, kyllä hän on jo tuttu."
DNCE!
DNCE:ssä sain olla mahdollisimman villi ja vapaa.
Sain pukeutua hullusti, vaihtaa hiusteni väriä joka viikko -
ja elää täysillä.
Sain itsevarmuutta.
Olin taas samanlainen kuin nuorempana.
Löysin tilaa kehittyä artistina.
Ihmiset hyväksyivät sen.
Se oli oma pikku paratiisini.
Veljesi menestyy sooloartistina.
"OCEANISTA" LAVALLEMME
Sinulla on DNCE, ja Kev... Missä Kevin on?
En tainnut täysin ymmärtää,
mitä minulle tapahtuisi -
päätöksen jälkeen.
Vieläkin -
minulta kysytään päivittäin, olenko Joe tai Nick.
"Oletko Joe Jonas? Oletko Nick Jonas?"
Vastaan: "Ei, olen Kevin."
HELIKOPTEREITA
Koko elämäni ajan -
olen huolehtinut menestyksestä.
Tunsin, että päässäni hoki jatkuvasti joku,
että pitää menestyä, tavoitella unelmaa,
saada ykköshittejä ja muuta.
Sain oppia, ettei menestyminen -
aina liity kuuluisuuteen, rahaan,
palkintoihin ja sellaiseen.
-Haloo. -Hei, kulta.
-Hei. -Mitä kokoa Valentina on?
Ovatko vaipat kolmosia, nelosia vai viitosia? En muista.
-Nelosia. -Niinkö?
Ei violetteja, joten näitä. Selvä juttu.
Kiva. Olet rakas.
Olet rakas. Hei.
Nykyinen identiteettini...
Olen isä.
Olen aviomies.
Intoilen niistä asioista, joista minä pidän.
Oli mieletöntä, kun Kevin sai lapsia.
Hänestä tuli johtaja.
En ollut nähnyt häntä sellaisena.
Joku sanoi: "Näytät tutulta."
Tyttäreni vastasi: "Koska hän on Jonas Brothersista."
Saitteko te nukuttua?
Neljävuotiaani vastasi niin, mutta...
Se tuntuu nyt oudolta, sillä se osa elämääni on mennyttä.
Ole hyvä.
Se ei ole enää identiteettini,
ja minun piti pystyä sanomaan:
"Olin ennen Jonas Brothersissa."
Leikitäänkö?
Älä.
Jos haluat olla oikea rokkari, tee näin.
Vedä hiukset kasvojesi eteen.
Alena on vain kuullut musiikkia.
Hän ei ole nähnyt isää lavalla.
Jos näkisin hänet yleisön joukossa -
ja hän näkisi, mitä osasin parhaiten...
Hän tuntee minut isänään.
Hän ei tunne sitä ihmistä, joka oli mahtava.
Hassua, miten paljon käytämme aikaa -
onnen tavoitteluun -
ja asioihin, joiden luulee tuovan iloa.
Eikä sitä tajua, että ne asiat ovat jo olemassa.
Vihastani ja surustani luopuminen -
vei kauan.
Haluan ennemmin, että olemme -
veljiä yhdessä,
emmekä anna bändin määritellä suhdettamme.
Nick taisi mainita siitä: "Kaipaan esiintymistä kanssanne."
En tainnut kuunnella, vaan sanoin:
"Joo, kiva." Ja jatkoin matkaa.
En olisi silloin suostunut tekemään sitä mistään hinnasta.
Kunnes tajusin kaipaavani sitä.
Vaikka menestyin sooloartistina,
kaipasin sitä, että katson sivulleni -
ja -
näen heidät.
Vähän ruosteessa.
Meillä ei ole levy-yhtiötä.
-Kahdeksan vuotta. -Jammaa silti.
Aloimme jutella siitä.
"Tulen mukaan,
kunhan pidämme hauskaa."
Taitaa olla kuusi seitsemän vuotta siitä,
kun hengasimme yhdessä.
Matkustimme vuoden ajan yhdessä -
ja tutustuimme toisiimme uudestaan.
Nauroimme, juttelimme ja muistelimme.
Mietimme yhteisiä juttujamme.
Olin kaivannut sitä.
Puhuimme aivan kaikesta suoraan.
Se vaati sopeutumista.
Ei se pelkkiä sateenkaaria ja perhosia ole.
-Älä koske. -Niin.
-Mitä teet? -Pyöräytin...
Älä koske. Katso nyt. Sekoitit sen.
Löydämme siten taas yhteisen kemiamme, toveruuden -
ja veljeyden.
Se on oikea prosessi.
-Takaisin. -Katosiko se?
Joo, koska sotkit sen. Odota.
Teemme jo juttuja,
jotka ärsyttävät muita älyttömästi.
-Anna luurini. -Haetaan mittanauha.
-Älä viitsi... -Näytän, miten tarkka tämä on.
-Anna se. -Joe ei kestä.
Tuokaa mittanauha!
-Eka käynti Australiassa. -Toitte sateen mukananne.
-Kippis. -Salud.
-Kippis. -Salud. Mukava tavata.
Haluan todella saada toisen tilaisuuden heidän kanssaan.
Siten voin nauttia joka hetkestä veljieni kanssa.
Ja voin -
hymyillä enemmän.
Se on vaikea valinta, mutta ehkä ylpein muistoni -
on tämä viime vuosi.
Tämän vuoden aikana -
olen kypsynyt ihmisenä ja veljieni kanssa yhdessä.
Tämä on ollut pitkä matka.
Olemme kokeneet paljon.
Löysin itseni sekä myös kumppanin.
Rakastuin ja halusin samalla olla miehenä parempi.
Parempi ihminen.
Se teki minusta paremman veljen.
Vietimme aikaa erillämme -
ja kasvoimme itsenäisiksi ihmisiksi.
Minä keskityin perheeseeni.
Olemaan mahdollisimman hyvä aviomies -
ja isä lapsilleni.
Oli tarpeellista olla erossa.
Sain kokeilla erilaisia hankkeita -
ja kokeilla elämää aivan uudella tavalla.
Löysin inspiraation lähteitä.
Sen ansiosta löysin jotain suurempaa kuin olin osannut kuvitella.
Rakkauden.
Ja tämä rakkaus -
on muuttanut elämäni ikiajoiksi.
Kaikki on ihmeellistä.
Minun aviomieheni.
Uskon, että veljesten -
täytyi kasvaa erilleen,
jotta he tajuavat asioiden mittasuhteet.
He tajusivat, että jos selviytyy elämässä niin,
että muutama tärkeä ihmissuhde säilyy ehjänä...
Heillä on nyt näkemys siitä, miten upeaa se on.
Välitin vain siitä, että he pysyvät veljinä.
He selvisivät.
On bändejä, joissa veljet eivät ole puheväleissä.
Jotka vihaavat toisiaan.
Eivät minun poikani.
-Ei ollut kyse rahasta. -Olette rakkaita. Pidetään hauskaa.
Ei ollut kyse musiikista -
eikä maineesta.
Oli kyse tästä:
"Hei, veljet.
Tehdäänkö taas jotain mahtavaa yhdessä?"
ONNEN TAVOITTELUA
Uskomatonta.
Jonas Brothers palasi yllättäen yhteen ja julkaisi hienon "Suckerin".
Se on ensimmäinen perhebändi,
jolla on ykköshitti Hot 100:ssa.
-He ovat aikuistuneet. -Niin.
Nukun makeasti, sillä Jonas Brothers palasi yhteen.
Olen ykkösfani.
Tunnen jokaisen biisin sanat.
Osaan kertoa, miten ne syntyivät.
Pidän heidän musiikistaan tosi paljon.
Kiitos!
Hampaasta lähti palanen keikalla. Pitelin mikkiä ja...
Tästä lähti pala irti.
Näettekö?
KIITOS INSPIRAATIOSTA
Tekstitys: Kati Karvonen