Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jó estét kívánok!
A nevem Jonathan Robbins, és a ma esti játékunk a
Nyertes Percek, Nagy-Britannia irodalmi kvízműsora.
Nyertes Percek!
Ismerjük meg versenyzőinket! Michael, honnan érkezett?
A mai bajnok Douglas.
A Nyertes Percek műsorvezetője vagyok, Jonathan Robbins.
Jonathan Robbins vagyok.
Jonathan Robbins Hemingway lesz, Az öreg halász és a tenger.
Tartsanak velünk ismét!
Viszontlátásra!
Ma a Nyertes Percek egy újabb epizódját látták.
Viszontlátásra legközelebb!
Nagyszerű volt, Mr. Robbins, mint mindig.
Már álmomból felkeltve is menne.
Jonathan!
- Gratulálok! - Sosem tévedsz le a díszletbe.
Szép munka, Jonathan.
Ki akarsz rúgni?
A 20. emeleten szebb a kilátás.
Nem kell Nicky-t győzködnöd arról,
hogy miért vagy az irodádban.
Így máris jobb.
Köszönöm.
Mi újság azzal a fiatal hölggyel, akit elhoztál Stanley bulijára néhány hete?
Nagyon okos volt.
Egyetemre készült, gondolom.
Szörnyen vicces vagy, Jonathan. Szörnyen vicces.
Ha még jövő tavasszal is aktuális,
és le akarnád nyűgözni, nyugodtan vidd el az egyik bérelt páholyomba.
Jó nekem a sajátom a Stamford Bridge-en, köszönöm szépen.
Mit is mondtál?
Még mindig az oroszok pénzéből van a betevőd?
Vagy eladtad a lelked a sejkeknek, mint a Manchester City?
Akkor venném komolyan a megjegyzésedet,
ha egy kicsit is érdekelne téged a foci.
Csak nem bűn az, ha inkább egy úriembereknek való játék érdekel?
Nem.
A krikett érdekelt, amíg még olyan ódivatú voltam, mint te.
Igazán elmés.
Na jó, ide figyelj.
Most végeztem az istenverte ügyvédeiddel.
Értik a dolgukat.
Legalább udvariasan szúrnak hátba.
Megállapodtunk.
- Gratulálok egy újabb évadhoz! - Nagyszerű.
Ezzel már mennyi is?
Ez a 40. szezonod.
Igazán remek lenne.
- Atya ég, biztosan... - Kéne a napi diszpó.
Igen. Kétségkívül igazad van.
És ne gondold, hogy nem vagyunk hálásak. Azok vagyunk.
Milyen ajándék jár egy ilyen jubileumért?
Bizonyára valami drága dolgot kapok tőled.
- A 40. évforduló a rubint. - Rubint.
Írd csak alá.
Jó, az asszisztensem majd intéz neked egy doboz bonbont.
A szokásos őszinte szívvel.
Nicky, küldenél egy másolatot az asszisztensemnek?
Régi motoros vagy már.
A keserű tea és az áporodott cigarettafüst szaga...
Mint mindig.
Később találkozunk!
40 év, elképesztő, Jonathan.
Még biztos pelenkás voltál, amikor én már a 20-as éveimet tapostam.
De most nem állhatunk le.
Kész vicc lenne, ha most előznének be az átkozott amerikaiak.
Tudod, mi találtunk fel a kvízműsorokat.
- Valóban? - Bizony.
Betűzőverseny. Abszolút rettenetes.
Csak 15 perc.
Élőben közvetítették a BBC stúdiójából
Gallipoliból, 1938. május 1-jén.
Öltözz át nyugodtan!
Jó estét, Mr. Robbins.
Itt az időbeosztása és a holnapi diszpó.
Szervezze meg, hogy találkozni tudjak Henry O'Connorral.
Régi barátom, ezer éve hívogat.
A következő hónap végén már lesz hely a naptárjában.
Tényleg?
És addig?
Mit szólna, ha meginnánk egy üveg bort?
'76-os, Moldovából.
Remekül hangzik, de haza kell mennem, Sasha vár.
Ilyen késő este tényleg borzalmasan nehéz az ikrekkel.
Rendes ember maga, Benjamin.
Az étkezőasztalon van egy doboz rajongói levél.
Átfutottam őket, és kirostáltam a nem megfelelőket.
Miért írnak nekem még mindig?
Mivel vannak rajongói, vannak rajongói levelek is.
Tényleg hihetetlen.
Bárcsak tudnák, hogy maga milyen egy goromba fráter valójában.
Nem azért fizetem, hogy humorizáljon, tűnés innen!
Holnap találkozunk.
- Rendben. - Jó éjt!
Mind szemétre való.
Nagyon vicces, Benjamin.
Hát akkor, egészségemre!
És viszontlátásra a Nyertes Percek következő adásában.
Köszönöm, viszlát!
A viszontlátásra!
Atya ég! Csak nem kísértetet látok?
- Szia, Nick. - Jó látni téged, öregem.
- Már ezer éve. - Úgy ám.
- Rengeteg a munka. - Az jó.
Mit adhatok?
Félreraktam neked egy üveggel.
Ott vannak a többiek, hozom az üveget.
Remek!
- Uraim! - Szia, Johnny.
Nincs sok időm, vissza kell mennem a városba.
Jó, jó, persze.
Ilyen a hírességek élete.
Hol van Henry?
Csak nem megint a takarítónő után kajtat?
Henry meghalt.
Badarság.
Ez még viccnek is rossz, Michael.
Pedig igaz, Johnny.
- Mi történt? - Rákos volt.
Nem lehetett műteni.
Nagyon gyorsan zajlott az egész.
Többször is próbált téged hívni.
Saját maga akarta elmondani.
Mikor lesz a temetés?
Már megvolt a múlt héten.
Ezért hívtunk annyiszor.
Sosem hívtál vissza.
Hagyhattatok volna üzenetet, hogy mi a helyzet.
50 éve ismerted a fickót,
nem tűnt megfelelőnek egy üzenetben közölni a dolgot.
Tessék.
Ezek szerint elmondták, mi van Henryvel.
Francba. Mindenkinek lejár egyszer az ideje.
Biztos van valami ennél fontosabb dolgod is.
Csak el akartuk mondani, mi a helyzet.
Hagyjuk, hogy átgondold.
Sajnálom.
Te is tudod.
Ja. Ne játsszuk meg magunkat.
Évek óta nem viselkedtél már barátként.
Ne légy nevetséges.
A barátok nem évente egyszer találkoznak, sajnálatból.
Volt, amikor senki másra nem számíthattál.
Emlékszel még?
Mi akkor is ott voltunk.
Mint egy család. Henry...
Henry családtag volt.
El kéne menned a sírjához.
A Mindenszentek templománál van.
Leróni a kegyeleted.
Tiszteld meg ezzel, ha már minket nem tisztelsz.
David.
Michael.
Viszlát, Joe.
Elrakjam későbbre az üveget?
Nem, hozd csak ide.
Megiszom.
Szóval ide kerültél.
Legalább szép hely.
Lemaradtam a temetésedről.
Így kimondva még rosszabbul hangzik.
Mr. Robbins.
Mr. Robbins?
Öt perc múlva kezdünk.
Rendben.
Tartsanak velünk a Nyertes Percek következő adásában is!
Nem is emlékszem, mikor borított ki
ennyire utoljára valami.
Meghalt a legjobb barátja.
Nem gondoltam, hogy ennyire megvisel majd.
Senki nem akar meghalni.
Ez nem olyasmi, amire várnak az emberek.
Tényleg borzasztó barát voltam.
Henry mesélte, hogy tavaly nem koccintottak a születésnapján,
mert maga egy frissen megismert, kétszeresen elvált nőt döngetett éppen.
A rohadt életbe. Így kimondva még rosszabbul hangzik.
Attól tartok, szembesülnöm kell a halandósággal,
és át kell gondolnom mindent.
Ez az életem dióhéjban.
Vajon úgy életem, ahogy kellett?
Milyen örökséget hagyok hátra.
Úgy érzi, hogy elpazarolta az életét?
Miért kérdezi ezt?
A legtöbben így érzik ennél a pultnál ülve.
Tudja, nekem mindent elmondanak.
A csapos és a vendég szent találkozása.
A bizalmas beszélgetés során létrejött kötelék.
Valahogy úgy, igen.
Tehát bizalmas.
Igen.
Elkezdtem megkérdőjelezni olyan dolgokat, amit azelőtt nem.
Johnny, magának nagyszerű élete volt. Gazdag.
Híres. Mit akar még?
Vetélkedőműsort vezetek.
Rengeteg embert szórakoztat.
Szórakoztatja őket, és maga nélkül...
Eggyel kevesebb vetélkedőműsor lenne.
Nem is ezt akartam csinálni.
Nem ez volt a tervem.
Csak valahogy így alakult, sok évvel ezelőtt.
Színitanodába jártam.
Mind oda jártunk, David és Michael is.
Arról álmodtunk, hogy Shakespeare-t játszunk és turnéra megyünk.
Csak annyit mondok, amit az apám mondott mindig.
Ha nem vagy boldog, játszd meg magad,
mert a nyomorult flótások hamar öregszenek.
Ez nem igazán lelkesítő.
Egész életét a pult mögött töltötte.
Mégis, mit várt?
Adjon még egyet!
Kedves Mr. Robbins! Én vagyok a legnagyobb rajongója.
Fogalma sincs, hogy mit jelent Ön nekem.
Még az én koromban is ösztönző számomra a személye.
Bizonyára nagyon elfoglalt,
de ha egyszer Washingtonban jár, kérem, látogasson meg.
Igazán sokat jelentene nekem.
Szeretettel: Alice.
Jonathan. Vedd már fel, Jonathan!
Láttátok Mr. Robbinst?
Natasha, nem látta Mr. Robbinst?
Srácok, nem láttátok Mr. Robbinst?
Sonny!
Mondd, hogy láttad Mr. Robbinst.
Valaki!
Hol...
Tessék, Spencer!
Jonathan, az egész város téged keres.
Egy óra múlva jelenésed van élőben a stúdióban.
Azon tűnődtem, hogy talán nem vagyok olyan elégedett, mint gondoltam.
Elégedett? Hogy érted?
Gondoltál már arra, hogy jól
elvoltál abban a hitben, hogy az élet tökéletes,
és az emlékeid mégis mást mondtak?
Hogy talán elszalasztottál valamit?
Drága Johnny, amikor apám átadta nekem a cégét,
nem azzal tette, hogy legyenek elégedettek az ügyfeleim.
Hanem azzal, hogy keressenek egy rakás pénzt.
Most írtál alá egy komoly szerződést.
Ez a 40. éved.
A világon a legkönnyebb munka.
Felmész a pódiumra, mosolyogsz és elmondasz pár silány viccet.
És dől a pénz.
Kaptam egy levelet egy kislánytól.
- Azt írta, hogy ösztönzöm. - Ez remek.
Mind szeretnénk ösztönzően hatni a jövő generációkra.
Másként kezdtem látni néhány dolgot.
Nem tetszik ez nekem.
Ahogy mondom. Az ügynököm vagy.
Többet keresel rajtam, mint amennyit megérdemelsz, szóval figyelnél egy percre?
Ha ösztönzően hatok erre a kislányra, tudom kell, miért.
Tudom kell, mi olyat tettem az életben,
ami miatt meg kellett ezt írnia nekem.
Megnyugodna a lelkiismeretem,
ha tudnám, hogy nagyszerű dolgokat
vitt véghez valaki, akire gyerekként hatottam.
- Jonathan. - Mr. Robbins.
Be kell fejeznie a hívást.
Hamarosan felszállunk.
Kérem, kapcsolja be az övét.
- Rendben. - Egy repülőgépen vagy?
Később megbeszéljük, Spencer.
Johnny. Jonathan!
Francba.
Üdv Amerikában!
Jó napot!
Hahó!
Igen, elnézést.
Csak befejeztem Heraldot.
- Miben segíthetek? - Na végre.
Bejelentkeznék, Joseph Ray.
Milyen érdekes hangja van.
Kanadából való?
Határozottan nem.
Várjon csak!
Maga híres?
Ne szóljon senkinek.
A Downtown Abbey-ben játszik, ugye?
Nem, attól tartok nem.
Pedig esküdni mertem volna.
- Imádom azt a sorozatot. - Valóban kitűnő sorozat.
Az bizony.
Tehát a bejelentkezés.
Joseph Ray.
Igen. Meg is van.
Joseph Ray, magáé az egyetlen dupla ágyas szoba.
És nézzük csak, meddig is marad...
Ez furcsa.
Azt írja, elfelejtette megadni a kijelentkezés napját.
Nem felejtettem el.
- Csak még nem tudom. - Elnézést.
Annyira érdekes a hangja.
Olyan, mintha az angol királynővel teáznék.
Egy hét. Legyen egy hét.
Egy hetet előre ki kell fizetnie.
Nem gond.
Készpénzben.
- Nem gond. - Éjszakánként 35 dollár.
Hét... 35 és hét.
35-ször... 270 dollár.
Az 140 dollár.
Akkor az négy... 40...
250 dollár biztosan fedezi.
Oké. Akkor legyen annyi.
Jól van, Mr. Ray.
- Már csak egy igazolványt kérek. - Igen, természetesen.
Egy pillanat.
Tessék.
Ez Jonathan Paul Robbins névre szól.
A foglalás pedig más néven van.
Gyakran használok álnevet, hogy védjem a magánéletem.
Az álnévvel kevésbé kelt feltűnést az ember nyilvános helyeken.
Ja, mert szerepel a Downtown Abbey-ben?
Nagyszerű, remek.
Így viszont nem tud bejelentkezni ezzel a foglalással,
mert a nem egyezik a két név.
- Ezt írja elő a céges szabályzat. - Rendben.
Hagyjuk a Ray névre szóló foglalást,
írja át a foglalást az én nevemre.
Szinte elalszik az ember a hangját hallgatva.
Szokott felolvasni?
Igazán nagyszerű lenne egy hangoskönyvet hallani öntől.
Egyszerűen csak változtassuk meg a foglalást.
Remek. Fel kell számítanom a lemondási díjat.
24 órán belül mondta le. A szabályzat.
Amit csak kell, hogy öt percen belül kapjak egy szobát.
Nagyon hálás lennék.
Oké, akkor a magáé lesz, nézzük csak,
a hármas szoba.
Tehát itt a szobakulcs, itt pedig a szobaszám.
Egy egyszemélyes ággyal.
A dupla ágyat már lefoglalta Joseph Ray.
- Nagyon szépen köszönöm. - Jó.
Segíthetek még valamiben?
Ja, igen. Merre van a legközelebbi pub?
Pub?
Te jó ég.
Egészségére. Igen.
A bár nagyjából 10 percre van gyalog.
A rohadt életbe.
Az adóhivataltól jött?
Csak egy italért.
Na jó, és mit iszik?
Stukkere gondolom nincs.
Mi a fenét mondott?
- Van valami gond? - Még nem tudom.
- Van valami gond? - Nem akarok vitatkozni.
Csak innék egyet.
Rendel még ma, vagy az angol királyt játszva löki a rizsát?
A lényegre tér, ez tetszik.
Van ezen a vendéglátóhelyen valamilyen vörös bor?
Bármilyen?
Kaliforniai jó lesz.
Egy pimasz kis pinot Paso Roblesből?
Van egy doboz a hűtőben, de nem tudom, honnan hozzák.
Akarja, hogy megnézzem?
- Lesz egy gin tonik. - Rendben.
Hé!
Még dühös, hogy megnyertük a háborút?
Ha a II. világháborúra gondol, épp ellenkezőleg.
Nagyon is hálásak vagyunk a szövetségeseinknek.
A függetlenségit.
Billy, fogd be a szád, és ne kötekedj az új vendégemmel.
Ő kötekedett veled először.
Csak hallgass, és idd a sörödet.
Köszönöm szépen.
Jó messzire került hazulról.
Lerobbant a kocsija, vagy ilyesmi?
Ez bizonyára gyakran beválik.
Tudja mit? Már vagy három perce itt van,
és máris bemutatta, milyen nagy tehetsége van ahhoz, hogy
mindenkit hülyébbnek tüntessen fel.
Valami hiba csúszott a gépezetbe.
Kezdjük elölről!
A nevem Jonathan.
Maga a csaposom.
Mint olyan, különleges helyet foglal el a világegyetem rendszerében.
Nagyon örvendek...
Ruby.
Úgy hívják, hogy Ruby?
Már ez is baj?
Ironikus, csak ennyi.
A rubint a 40. évforduló, csak ennyi.
Nem fontos.
Szóval, Ruby, régóta él itt?
Egész életemben itt éltem.
És, jól érzi itt magát?
Körülnézett már alaposabban?
Ez egy nemnek tűnik.
Ez az otthonom.
Ennyi.
Gyakran ellentmondásosak az érzelmeink
a szülővárosunkkal kapcsolatban.
Mindig ez van.
Gondolom odafent lakik az egyik villában a tóparton
a kanyar fölött.
Idejönnek a gazdag, seggfej turisták évente egy hétre.
De maga jobbra kanyarodott, és itt kötött ki, a kanyarban.
Balra kellett volna,
és ott találta volna magát a többi
aranyos kis turistával, akik szelfiket lőnek, IPA-t isznak
ahelyett, hogy lejönnének a bárba a helyiekkel, akik
egész évben itt rohadnak.
Történetesen itt szálltam meg, az út menti motelben.
Akkor jobb, ha keres egy másik utazási irodát.
Ruby, hol vannak már a felesek?
Hozom, csak kivártam, hogy nem hányod ki a beled
ide a padlómra.
Elbűvölő.
Hihetetlen, hogy ott vagy.
Ugye tudod, hogy most rákeresek a helyre?
Rengeteg probléma van arrafelé.
Például?
Tikfák.
Vérszomjas tikfák.
Felfegyverzett republikánusokra számítottam.
A lényeg az, hogy semmi okod nincs rá, hogy ott legyél.
Legfeljebb néhány Davy Crockett jelent veszélyt,
meg egy pár halott állat a falakon.
Úr Isten. Bekerültél egy horrorfilmbe.
Erről van szó, ugye?
Egyszer csak fel fognak hívni,
hogy lefejezett valami telepes paraszt.
Bizonyára örömmel hallod,
hogy kibéreltem egy házat a város előkelőbb részén.
Benjamin találta.
Kellemesnek tűnik.
Egy házat?
- Tehát maradsz? - Igen.
Alkotói szabadságra megyek.
Most már író is lettél?
Ahhoz nem kell írónak lenni.
Akár írsz, akár nem, csak gyere vissza.
Ez nem fog tetszeni a csatornának.
Ugyan, kérlek! 40 évig kerestem nekik pénzt.
Ez a legkevesebb, amit megtehetnek.
Mennem kell, jó?
Jonathan.
Ne kelljen érted küldenem valakit Amerikába, hogy hazahozzon!
Spencer, szakadozik a vonal.
Hozza az egész üveget!
Csodálatos.
Valóban.
Építészeti remek. Teszik a sok fém.
Valóban csodás.
Hála Istennek.
Itt is van a szerződés.
Csak írja alá a pontozott vonalon.
Semmi gond.
Csak írja alá itt!
Itt, ezen a vonalon.
Itt.
Itt vannak a Mások.
Menjetek be a kéróba, intézem.
Csá, öreg, jó a csukája.
Igen, szerintem is jól néz ki.
- Azt hittem, turnéznak. - Igen, úgy volt.
Tökre turnéztunk.
Aztán Reginald megtudta, hogy megette a macskáját egy prérifarkas.
- Ez az új bérlő? - Igen, én lennék.
Hú, öreg, úgy beszél, mint James Bond!
Ez nagyon vagány.
Köszönöm.
Gondolom.
Dennis Wade vagyok.
De a legtöbben úgy ismernek, hogy Tiny Hammer.
Talán már hallott rólam.
Nyári Hammer?
Tiny Hammer, yo.
Ja.
Én vagyok az új főbérlő.
Tessék, egy házavató ajándék.
A múlt héten vettük fel. Még meleg, vigyázzon!
Tiny Hammer a csúcson Amerikában.
Inspiráló.
Na, erről beszélek öreg!
Birmingham bandája.
Öreg, imádom azt a sorozatot.
- Látta a sorozatot? - Nem láttam.
Muszáj megnéznie, öregem.
Ír gengszterekről szól.
Nem rossz akcentus.
Mit gondol?
Na mindegy. Amanda, innen már átveszem.
Nincs visszatérítés, sem csere.
Itt a kulcs.
Sok szerencsét!
Nem lesz semmi gond.
Majd én vigyázok rá.
Gyerünk, bébi!
Otthon, édes otthon! Na, jó.
Mi casa es su casa.
Jöjjön csak! Két hálószobám van,
mert néha nem tudom eldönteni, hogy melyikben aludjak.
Hé, a túl sok pénz átka, mi?
Jöjjön! Szerény személyem mesterművei.
Időtlen műalkotások.
Ez itt a tűz, ez az angyal.
Itt egy kis szauna, a stúdió.
Itt van a pánikszoba, mert sosem lehet tudni.
Őrült világban élünk, nem igaz?
Maga pedig odafent lesz. Zsír?
Ez a szülei háza?
Ja, öreg, dehogy. Ez az én pecóm. Itt lakok.
Mondjuk télen inkább elhúzok délre, a szigetekre. Utálom a havat.
Nagyon szép ház egy maga korabelinek.
Kösz, öreg, nagyra értékelem.
Na most, itt a konyha.
Nyugodtan vegyen bármit a hűtőből.
Bármit.
Yo.
Tetszik, öreg, mi?
Hát igen, a kilátás.
Csá, Svetlana!
Hé, bébi, gyerek csak ide!
Ez a nejem Oroszországból.
Ő az új albérlőnk.
Tegnap adtam fel a hirdetést.
És már itt is a főnök, az új barátunk.
Jelen állás szerint inkább csak egy ismerős.
Képzelje, ősidők óta kelet-európainak hívtam.
Aztán szólt, hogy Oroszország Ázsiában van.
Hát nem dobja el az agyát?
Öcsém, ázsiai a csaj.
Na mindegy. Svetlana, ő itt... Várjunk csak.
Mit is mondott, hogy hívják?
Jonathan Robbins.
Örvendek.
Svetlana.
Mit művelsz?
Üdvözlöm.
Az úr vendégségbe jött, nem egy póni a vásárból.
Nem vagy bulis, Dennis.
Jonathan, iszik valamit?
Az Isten szerelmére, hát persze.
Csapos voltam Oroszországban.
Készítek valami különlegeset.
Tudom, sajnálom.
Csak volt ez az egész a macskával.
Majd hozom a kis kalapácsom.
Ja, öreg.
Pár hete érkezett a csaj.
A negyedik nejem.
- Az elég soknak tűnik. - Dehogy.
Olyan fél évig bírják kábé,
mielőtt lelépnek a zöld kártyájukkal.
De Svetlana más.
Azt hiszem, belezúgtam.
Tisztára fitnesz-őrült, öreg. Állandóan fut.
Figyel rá, hogy formában legyek, meg minden.
Tudta, hogy aranyérmes futó volt Ázsiában?
Oroszországban.
Azt hittem, csapos volt.
Hát, főnök, sok minden volt.
Csak mondom, hogy felőlünk egy pisszenést se fog hallani.
Tegyen úgy, mintha itt se lennénk.
De ha kell valami,
kopogjon csak be a hálószobaajtón.
- Rendicsek? - Majd meglátom.
Jól van.
Tudom, hogy még új itt, de a srácokkal ellövünk
egy bazi nagy rakétát és ázunk a medencében,
mint a teknősök.
Ha akar, csatlakozhat.
Nem, köszönöm.
Tuti?
Jól van, főnök.
Most már kémkedik is utánam?
Bocsánat.
Maga itt lakik.
Itt.
Csak nem tűnt olyan anyatípusnak.
Bocsánatot kérek.
Nem válogattam meg a szavaimat.
Nem mennek ma túl jól a dolgok.
Nagyon érdekes.
És, miben segíthetek?
Kaptam egy levelet, és eljöttem,
hogy találkozzam a kislánnyal, aki írta.
Kislánnyal?
Hadd nézzem!
A rohadt életbe.
Ruby? Kivel cseverészel ott az ajtóban?
Téged keresnek.
Tényleg maga az?
Itt valami tévedés történt.
Tényleg maga az.
Mr. Robbins az én ajtóm előtt?
Ez őrület.
Ruby, van ehhez valami közöd?
Egyáltalán nincs.
Mr. Robbins, én vagyok a legnagyobb rajongója.
A legnagyobb rajongója.
A levél miatt.
Olyan volt, mintha egy gyerek kézírása lenne.
Igen.
A legutóbbi sztrók óta nem sokat javult a helyzet.
Kicsit remeg a kezem, tudja?
Most már tudom.
Örömömre szolgál, hogy mindenre fény derült.
Ne álldogáljon itt a verandán, jöjjön csak be!
Ruby, hozz az úrnak egy italt vagy egy kávét, vagy amit csak kér.
Maguk britek szeretik a viszkit, igaz?
El sem tudnék képzelni jobb ötletet egy italnál.
Mr. Robbins.
- Nem igazán tudom. - Igazi híresség.
És itt van.
Vedd elő a sós ropogóst.
Ruby, hol a sós ropogós?
És hol van a régi füvem?
Emlékszel a fűre, amit a szülinapi bulimra kaptam?
Jó.
Remek.
Csirió.
Wild Turkey.
Jó lesz.
Mr. Robbins, hozhatok egy kis uzsonnát?
Kérek szépen. És kérem, hívjon Jonathannek.
Rendben.
Tessék csak!
Igazán különlegesnek látszik.
Vegyen csak!
Ne kéresse magát!
Kóstolja meg!
Tessék csak!
Ruby, kérsz egyet?
Nem, köszi, Nagyi.
Jonathan, hihetetlen, hogy itt van a házamban.
Az összes rajongói levél közül pont az enyémre válaszolt.
Biztos rengeteget kap, úgy ezret naponta?
Meg lenne lepve, mi mindent kapok postán.
Postával. Imádom.
Ruby, a postával.
Nem levélben.
Értem, Nagyi.
Szóval, meddig marad a városban?
Valójában csak átutazóban vagyok.
Már le volt beszélve régebben
egy amolyan reklámkörút itt Amerikában.
És hát, maga pont útba esett.
Így hát jó ötletnek tűnt beugrani
egy ilyen csodás rajongóhoz, mint amilyen ön.
Hát nem kár?
Milyen nagyszerű lett volna, ha itt marad ebédre.
Nagy kár, tényleg.
Alice, nagyon örültem.
- Ruby. - Hálás vagyok, hogy eljött.
Csinálhatnánk egy képet?
- Persze. - Ruby, csinálj egy képet!
Gyerünk, csinálj egy képet!
- Oké. - Csinálj egy képet!
Mosolyt!
Jobb lenne egy kicsit közelebb egymáshoz.
Közelebb.
Egy kicsit közelebb.
Mi lenne, ha adna neki egy puszit?
Az aranyos lenne.
Jól van.
Oké, remek, szerintem jó lett.
- Na, jól van. - Viszlát!
- Kikísérem. - Viszlát!
Tényleg csak beugrott köszönni a nagymamámnak?
Úgy van.
Sokszor az egészen apró dolgok jelentenek igazán sokat a rajongóknak.
Vigyázzon a nagymamájára.
Csak nyomom a dumát, nyomom a dumát, öreg.
A szívem mélyéről jön minden.
Montvale, imádlak.
Érzitek?
Bébi, ez csak a kezdet, bébi.
Hallottad ezt, Ritchie?
Srácok, srácok!
Te, Jason.
Je!
Hé, Mike! Halkítsd le a zenét!
Ez itt az új barátom, James Bond!
Jonathan.
Hé, szerezzünk magának egy italt.
Hé, Ritchie! Szerezz egy italt a barátomnak, okés?
Vendégségben van itt.
Nem kérek.
Semmi gond, minden zsír.
Öreg, nálad minden frankó?
Szerintem egy kicsit meghökkentett a háza.
Vagyis a tény, hogy megengedhet magának egy ilyen
gyönyörűséget, amit aztán ezzel a népséggel tölt meg.
Köszi, öreg.
Nagyra értékelem.
Nagyon fut a szekér a bandának mostanság.
- Szóval tényleg keres ezzel? - Tökre. Őrület, mi?
Az emberek imádják, amit csinálunk.
Feltaláltunk egy új műfajt.
A rap és a big band keveréke.
Na, vágja?
Úgy hívjuk big brap.
Na, megvan? Big band rap.
Ügyelni kell rá, hogy a gépíró ne hibázzon.
James Bond.
Bébi!
Nem éhes?
Isteni finom blinit csináltam vajjal, tejföllel és kaviárral.
Nagyon híres szakács voltam Oroszországban.
Csak nyugi, tigris.
Tudja mit?
Játszunk magának valamit.
Igazán nem szükséges.
Hé, Ritchie.
Ritchie!
Ritchie, yo!
Hozd a szerkót, öreg!
Játszunk valamit James Bondnak.
Mostanában rajongani kezdtem a fagottért.
Hallott már fagottot?
- Talán nem pont így. - Hadd mondjak valamit.
Simán maga a legöregebb fószer, aki itt bandázott.
Köszönöm, gondolom.
Amúgy, miért adnak fel hirdetést albérlőknek?
Nem tűnik úgy, hogy nagyon kell a pénz.
Svetlana szereti. Ez az ő agylövése.
Mert, tudja, pszichiáter volt Oroszországban, szereti az embereket.
- Csá, Dennis. - Mizu, Frank?
Öreg, nem láttad az ingem? Nem találom az ingem.
Azt, amelyiken tigrisek vannak?
- Amit Balin vettél, azt? - Aha, azt.
Frank, éppen rajtad van, haver.
Őrület.
- Köszi, Dennis. - Semmi gond, tesó.
Segítenél Ritchie-nek kihozni a többi szerkót?
Játszunk valamit Jamesnek.
Jonathan.
Ja, bocs.
Holnap repülök, úgyhogy pakolnom kéne.
Ezt most passzolnám.
Ne, ne, várj!
Nagyon stresszesnek tűnsz.
Van egy ötletem.
Tudja, hogy kell videózni, ugye?
- Mehet? - Igen.
Jól van.
Tiny Hammer a házban!
Maga tényleg az a James Bond pasas?
Igen.
Menő.
Kér egy ilyet?
- Csokoládés? - Aha.
Köszönöm.
Nagyon finom. Köszönöm.
Elképesztően jó.
Köszi. Tele van ecstasyval.
Ó, je!
Készüljünk fel.
Mi ez?
Ne aggódjon. Orvos voltam Oroszországban.
Öregem!
Visszatért.
Hé, öreg, maga egy igazi őrült.
Megpróbálta megölni magát múlt éjjel.
Nem is.
Azért jó, hogy nem sikerült.
- Hogy érzi magát? - Jól.
Csak óvatosan.
Annyi cuccot vett be, ami kinyírna egy kisebb lovat.
Nem is.
Csak mindig akartam valami ilyesmit mondani.
Sajnálom, hogy Angelina megbuherálta a brownie-t.
Ez nagyon megy neki.
Mindig ezt csinálja.
Na meg majdnem meg is fulladt.
Hány óra van?
- Csütörtök, vagy nem? - Csütörtök.
Lekéstem a gépemet.
Hol a telefonom?
Ja, hogy az.
Remélem, nem gáz.
Meg akartam keresni a nejét, vagy valakit, hogy felhívjam,
hogy meghalt,
de nem találtam semmilyen állatnevet, mint a kicsim, vagy ilyesmi.
És valami jobb kód is kell, mint a négy nulla.
De komolyan, öreg. Ennyi volt az egész, tesó.
Elváltam.
Biztos nagyon szívesen hallana ilyesmit.
Ez kemény, tesó.
Nagyon kemény.
És te mit csinálnál, Svetlana?
Szomorú lennél, ha meghalnék?
Szerintem attól függ, hogy halnál meg.
- Ha egy rémes autóbaleset lenne... - Várj, mi?
Krémes autóbaleset?
Rémes autóbaleset.
Krémes autóbaleset.
Miért van benne krémes?
Tiszta rémálom.
A telefonomat elkérhetem?
Köszönöm.
Amúgy maga valami híresség?
Angelina esküszik, hogy felismerte magát valami Downtown Abbey című sorozatból.
Imádom a Downton Abbeyt.
Bizonyára mindkettőjüknek sokat köszönhetek,
de ha kérhetnék pár percet, hogy összeszedjem magam.
Ja, hogy azt szeretné... Bocsi.
Ja.
Csak nyugodtan.
Figyuzz, ott hátul.
A kutyám ott hátul.
Ül.
Liheg, ahogy kell.
Helló.
Csak tudatni szeretném, hogy hivatalosan kijelentkezem.
Jó.
Bocs a buli miatt, öreg.
Nem akartam elcseszni a nyaralását.
Jaj, nem. Igazság szerint egy butaság miatt jöttem,
de nem jött össze.
És mi volt az?
Nemrégiben elhunyt egy barátom.
Lemaradtam a temetéséről, és emiatt átértékeltem
az életemet minden szinten.
Az szívás, öreg.
Talán válaszokat keresek, új távlatokat.
És nem sikerült megtalálni.
Hát, lemaradt a barátja temetéséről.
Nem aggódik, hogy az emberek majd lemaradnak a magáéról?
Valójában egy bizonyos szempontból aggódom.
Az én koromban ezen jár az ember esze.
Mit hagy örökül, mit mondanak majd róla az emberek, ha már nincs többé.
Tökre vágom. Mint a Karácsonyi énekben.
- Karácsonyi ének? - Ja.
A Karácsonyi ének Dickenstől.
A főhős pont azt képzelte, hogy senki nem megy el a temetésére.
Vagyis gazdag volt és sikeres.
Senkit nem érdekelt.
Csak a kaja miatt jöttek az emberek.
Nem számítottam ilyen találó párhuzamra.
Ja, öreg.
Írtam erről egy dalt.
Figyuzzon.
Karácsonyi ének.
Macska, neked véged.
Minek a balhé, a balhés temetés.
Itt a pók.
Itt a pók. A patkány meg elvitt minden függönyt.
Patkányok, disznók, pókok, igazán remek hasonlat
a társadalom mocskára, amire a regény is utalt.
Regény? Várjon már!
Azt akarja mondani, hogy még sosem látta a Karácsonyi ének Muppet-show-t?
A főszereplő az inas a Batmanből!
Tudja, van az a kis patkány.
És Breki, a béka. Meg vannak a pókok.
Dickens most nagyon büszke lenne.
Ja, az a csávó a Batmanből még szenet se adott volna a patkányoknak a tűzhöz.
Öreg, most sírni tudnék, ahogy így rá gondolok.
Tudja, mit csinált a manus a Karácsonyi énekben.
Rájött, hogy jobb másnak örömet okozni,
mint egyedül boldognak lenni.
Robotpilótán voltam.
Nem figyeltem oda az élményekre,
például hogy igyak egy nagyon rossz sört vagy
megismerjek valakit, akit eredetileg nem lett volna esélyem.
- Ja, most rám gondol? - Igen.
Ja, ja!
Ugye tudja, Dennis, hogy nem Brekiék írták a Karácsonyi éneket?
Ne már, ez komoly?
Komoly.
Mindennap tanulok valamit.
Egy halom sör van abban a hűtőben, ha kérne egyet.
Hogyne.
De olyan igazinak tűnt.
Hát érti, nem?
Nyilván volt egyfajta kapcsolat
a Nagy Dickenst játszó fickó és Rizzo, a patkány között.
Ez az egész lenyűgöző.
Főnök.
Ezek tények.
Ezért nem tudtam visszaküldeni a tesztet.
Válaszolhattál volna.
Csak egy sort, hogy megkaptad, amit küldtem.
A bocsánatkérést, meg a többi érdektelen rizsát.
Vagyis, miért is kérnél bocsánatot?
Nem direkt volt, jó?
Sajnálom.
De nem kéne úgy nézned rá, ahogy néztél.
Látva, hogy egyedül ülök ott.
Már ezerszer megmondtam.
Ne nézz rá így!
Tisztelj meg ezzel.
Mindent megteszek érted.
Miért csinálod ezt velem?
Hé, mi a fenét akarsz?
Bocsánat. Én csak...
Én csak ittam egyet, és a hölgy a pult mögött megkért,
hogy szóljak Rubynak, lejárt a szünete.
Hát, eléggé lefoglalja
egy csapat lelkes úriember,
akik úgy a hatodik, hetedik tequilánál tartanak.
Én csak átadtam az üzenetet.
Majd később befejezzük.
Mit művelsz?
Bejöttem egy italra.
Azt hittem, egy csomó fontosabb dolgod van.
Még sincs.
Nem az én dolgom, de...
Nem bizony.
Azért köszönöm.
Szóval, meddig marad?
Talán még egy pár napig, megismerem a környéket.
Annak meg mi értelme?
Kér egy kis gandzsát?
Persze.
Ruby, nem hinném, hogy áll még az ebédmeghívás
a nagymamájához.
Jól van.
Ha most nem kerítünk rá sort, nem lesz rá lehetőség.
Van kedve táncolni, Mr. Robbins?
Ezer örömmel, Alice.
Minden éjjel kijövök, csak ezért a látványért.
Valóban gyönyörű.
Felvidít.
A legtöbb ember annyira se vesz vissza a tempóból,
hogy észrevegye egyáltalán a csillagokat az égen.
Évek óta nem vettem vissza a tempóból.
Talán nem csak a csillagokról maradtam le.
Egyre csak az élet apró örömeire gondolok.
A sok apró együtt sokat számít.
Az egész életem ilyen.
Van gyereke?
Egy fiam.
Ritkán találkozunk.
Régóta nem hívott már, ami elég jól jelzi,
milyen pocsék apa vagyok.
25 éve nem beszéltem a lányommal.
Itt hagyta Rubyt, és lelépett a semmirekellő barátjával.
Azóta se láttam.
Egy sort sem írt soha.
25 éve.
A lányommal elrontottam mindent.
Jól tudom.
Ezért próbálom jobban csinálni Rubyval.
Imádkozom érte, hogy ne úgy végezze, mint az anyja,
de egy effajta városban ez nem könnyű.
Elmehetett volna.
Tanulhatott volna.
Miattam maradt itt.
Jó szívű, de elpocsékolja az életét.
Alice...
Hazugság volt, hogy átutazóban vagyok.
A levél miatt jöttem.
Tudja, azt hittem, egy gyerek írta.
Az igazság az,
hogy meghalt egy barátom.
Egy jó barátom.
Lemaradtam a temetéséről.
Csak magammal törődtem, nem vettem fel a telefont, nem hallgattam meg a hangpostát.
Elkezdtem másként szemlélni az életemet,
és ettől megrémültem.
Mit tettem én valaha, ami számít a világban?
Ami tényleg számít?
Feltaláltam a rák ellenszerét?
Harcoltam a világbékéért?
Tudja, hogy a legtöbben nem tesznek ilyet, ugye?
Hogy felnevelnek egy gyereket, akit a küszöbön hagytak.
Megérintett valami a levelében.
Amikor azt írta, hogy ösztönzően hatok, kíváncsi lettem, hogy mivel.
Vagyis, hogy mivel hatok ösztönzően?
Az az igazság, Jonathan, hogy engem sokan itt hagytak, vannak, akik örökre.
Egyedül neveltem egy gyereket,
de maga minden nap ott volt,
és mosolygott rám a tévéből.
Mint egy családtag.
Ha egy életet megváltoztat, Jonathan.
Ha csak egyetlen életet megváltoztat, már megérte.
Hogy idejött, azt sosem felejtem el.
Én sem fogom.
Mennem kell.
Bemegyek, elköszönök Rubytól.
Tegye azt.
Ruby, csak szeretnék mindent megköszönni.
- Minden rendben? - Igen.
Csak egy butaság.
Leestem, miközben próbáltam elérni a felső polcot a bárban.
Értem.
Hát akkor, hadd kívánjak jó éjszakát.
Még egyszer köszönöm.
Hé.
Köszönöm.
Nagy örömöt okozott neki.
Már régóta nem láttam ilyennek.
Örülök neki.
Jó éjt.
Meg kéne keresnünk a tagot és jól elverni.
Már jócskán túl vagyok az időn, amikor kocsmákban verekedtem.
Á, tök jó karban van.
Hány éves, úgy kábé 45? 50?
70 vagyok.
De akkor is, öreg. Ez így nem frankó.
Mit kellett volna mondanom?
Nem segíthetünk valakinek, aki nem akarja.
Mint valami 70 éves guru bölcs mondása.
- Ezt honnan szedte? - Szó szerint értem.
Nem segíthetünk valakinek,
ha nem akarja.
Ámen, tesó! Lökje az igét!
A lényeg az, hogy nem tehetünk semmit.
Legalább az idős hölggyel minden király.
Meddig rágódik még azon a gumicsonton?
Mit szívott ma?
- Kér egy kicsit? - Nem, köszönöm.
- Rendben.
Elő kell adnom valamit.
Úgy érzem, muszáj.
Magam miatt.
Mit kell előadnia?
Egyszemélyes Shakespeare-műsort.
McKellen megcsinálta.
Paddington is.
Simon Callow. Roger Rees.
Láttam Gielgud előadásában egy élő Shakespeare-estet, a Hét kort.
Miért ne csinálhatnám, csak egyszer?
A második munkahelyem a chichesteri társulat volt, Gielgud is oda szerződött.
Robin Phillips, a rendező,
volt olyan kedves, és a következő Gielgudnak nevezett.
És ezt az utat kellett volna járnom.
Hát, most 70 éves,
már nem él sokáig.
Szerintem nem kéne a dolgot tovább halogatni.
Ez az én bölcseletem.
Köszönöm szépen.
Egy fitt 70-es.
Nem viccelek.
És egészséges.
Ja, jó erősnek tűnnek a csontjai, öreg.
Oké.
Egy régi vágású gengszter.
De tudja mit, ha van egy álma,
ne hagyja, hogy bármi az útjába álljon.
Egyszer, Indiában, láttam, ahogy egy fickó dobol a heréin.
Ja, csak fogta őket,
és csodás hangokat adott ki velük.
Ez igazán inspiráló volt, tudja?
Mert minden tisztán a művészetről szólt.
Talán más az elképzelésem a művészetről.
Csak a puszta heréi voltak.
Nekem mindenem megvan.
A lényeg az, hogy neki semmije nem volt, csak a heréi.
Na, öreg, az a lényeg, hogy ne adja fel az álmait.
Hagyja, hogy ösztönözzék.
Még egyszer köszönöm, Dennis.
Nagyon szívesen.
Csodálom magát, hogy kiállt, és elérte, amit akart az életben.
Köszönöm.
Csirió!
Elég jó ez a sör.
- Kér egy kis szószt? - Igen, passzolja ide.
Van csípős barna mustár, ketchup, csili, barbecue.
Barbecue.
Jól van. Casino royale.
Spencer, remélem fontos.
A bankszámlád elég fontos?
Per pillanat nem annyira.
Most hívott a csatorna.
Esik a nézettség.
Vissza kell jönnöd, amint lehet.
Tehát minél hamarabb.
Spencer, nem megyek vissza, amíg nem találtam meg a választ.
Spencer, mennem kell.
Várj!
Jonathan!
Francba.
Remélem ezt valaki másnak veszi.
Tegnap nem említettem, de szeretek göncöket próbálgatni
és magassarkúban táncikálni.
Göncöket?
Ilyen szó nincs is.
De, van.
Nagy, csinos göncöket.
Ami a tegnap estét illeti.
Ne is beszéljünk róla.
Na de, azt akartam kérdezni, megmutatná nekem a várost?
Szeretném megismerni a hely valódi szellemét.
Vagy ha van valami érdekes a városon kívül, akkor azt.
Nekem mi ebben a jó?
Jó társaság vagyok.
Rendben.
Vegye meg nekem ezt a göncöt, és áll az alku.
Egy pulcsit?
Jó, megkaphatja.
Amikor megismertem
a bárban, nem tűnt olyasvalakinek, aki jól tudja magát érezni.
Azt hittem, beveri a képemet.
Ilyen a környék.
Tudja a vendégkör leginkább amolyan
seggre verős, fütyülős típusból áll, főleg pár pohár után és...
Szigorúbban kéne meghúznia a határt.
Attól még ugyanúgy csinálják.
Milyen kulturált vendéglátóhely.
Nem ezt érdemli.
Maga szerint szeretek itt lenni?
Nem beszélt róla.
- Ez a munkám, ennyi. - A munkája?
Ez érthető.
Helló!
Egy könyvesbolt. Bemegyünk?
Milyen izgalmas.
Ha nem tud jót mondani, inkább meg se szólaljon.
Na, ezt nézze!
Látja, nincs teljesen elzárva a kultúrától ebben a városban.
A skót darab.
Miről szól?
Nem olvasta?
- Nem, miért olvastam volna? - Uram atyám.
A fiatalságot kár fiatalokra pazarolni.
Üvöltő szelek?
Nem.
Egy tiszta nő, Thomas Hardytól?
Nyugodtan tételezze fel, hogy mindegyikre nem lenne a válasz.
Jó, hozzon egy kosarat.
Gyerünk!
Nézze, van még.
- Joyce? - Kaphatnék egy kosarat?
Conrad.
Lewis. C. S. Lewis.
Tolkien.
Chesterton.
Thackeray.
Ruskin. Huxley.
50 dollárért komplett oktatásban részesül a klasszikusokból.
Jól van, stréber.
De ha kész vagyunk, van egy ötletem.
Valami igazán előkelő.
A legjobb asztal, elől, középen.
- Ne már. - A nyaraláson.
Maga nem normális, tudja?
Ha valaha kaptam már visszakézből bókot, ez biztosan az volt.
Nem, úgy értem, nincs még egy olyan ember, mint maga.
Az elég valószínű.
Amolyan őskövület vagyok.
Ott ez a rengeteg sztori, meg utazás és élmény.
Semmi akadálya annak, hogy bárki élményeket gyűjtsön,
vagy utazgasson, csak el kell indulni.
- Azért az nem olyan egyszerű. - Miért nem?
Először is, pénz kell hozzá.
- Nem olyan sok. - De kell.
Oké.
Játsszunk olyat, hogy mi lenne, ha.
Ha lenne pénze, mihez kezdene vele?
Nincs pénzem.
Ezért az a játék neve, hogy mi lenne, ha. Gyerünk.
Ha lenne pénze, mihez kezdene?
Mennyi?
Hát, nem is tudom.
20 000 dollár.
- Az rengeteg. - Igen.
Szóval, mihez kezdene?
Ez hülyeség.
Nem az.
Gyerünk.
Mondja csak.
Talán iskolába járnék.
Hogy ne legyek csapos itt egy lepukkant bárban.
Talán elköltöznék.
Talán egy nagyvárosba.
Hova?
Nem tudom.
New Yorkba, Los Angelesbe.
Valahova el innen.
Utazna?
Persze.
Milyen iskolába menne?
Nem tudom.
- Ez hülyeség. - Miért?
Mert soha nem válik valóra.
Valóra válhat.
Álmodozni sosem hülyeség.
Ezt egy nagyon fura fiatalembertől tanultam.
Tudom, mit akar ezzel, és engem nem kell megmenteni.
Jól van.
Nem is állt szándékomban.
Jó.
Valójában mit keres itt?
Tudom, hogy az amerikai körút csak kamu volt.
Az volt, nem tagadom.
Kaptam egy levelet a nagymamájától.
És úgy hittem, egy gyerek írta.
Egy kölyök miatt jött el egészen idáig?
Ez nem ilyen egyszerű.
Amikor ennyi idős lesz az ember, tudni akar pár dolgot,
például hogy ha meghal, elfelejtik-e?
Lehettem volna jobb ember?
Másként kellett volna csinálnom a dolgokat?
És nem tudja ezekre a választ?
Vetélkedőműsort vezetek.
Elváltam.
Alig látom a fiamat és az unokáimat.
Lemaradtam egy jó barátom temetéséről.
Nem túl korrekt.
A francba, Dennis. A lakótársam.
Megváltoztatta a csengőhangomat.
Ezt fel kell vennem.
Brian.
Hülyeségnek tűnik bekötött szemmel menni kávézni.
Meglepetés.
Jól van, egy pillanat.
Csak maradjon ott.
Ne mozduljon.
Leveheti.
Tá-dám!
Mit szól hozzá?
Mit gondol?
Ez egy színház.
Az, hát.
Amikor mondta, hogy fel akar lépni,
az az őrült ötletem támadt, hogy megveszem a régi belvárosi színházat,
és itt megcsinálhatja, amit akart.
Tudom, olyan, mintha egy egész mosómedvecsalád
lakott volna itt egy halom kölykével.
De hívunk takarítókat,
felrakunk pár neonlámpát,
vagy ami a shakespeare-kedéshez kell.
Néhány reflektor jobb lenne.
Simán. Ami csak kell, öreg.
Ami csak kell.
Ez nagyon jól esik, Dennis.
Komolyan.
Tegnap hívott a munkáltatóm.
Vissza kell mennem.
A brit kormány hívta?
Ugye tudja, hogy nem vagyok James Bond?
Dehogy, csak szívatom, öreg.
Rendben van.
Tudja, hogy nem mehet el, ugye?
Sajnos muszáj lesz.
Ezért hívtam reggel kávézni.
Erre nem számítottam.
Várjon már, és a sok duma arról, hogy megpróbál rájönni,
mi az élete célja meg ilyenek?
Mi lesz az álmával, hogy csináljon egy műsort egy ilyen szuper menő helyszínen?
Igaza van.
Sajnálom, hogy cserben hagyom, Dennis.
Talán már túl öreg vagyok,
hogy új trükköket tanuljak.
Tényleg bánt a dolog.
Nem gáz, legalább megmondja a frankót.
Sajnálom, hogy nem fogadhatom el a nagylelkű ajándékát.
Mihez kezd ezzel a hellyel?
Nem is tudom, lehetne belőle sztriptízbár.
Az jó.
Ja, már úgyis van itt egy rúd.
Meg ott is egy.
Lenyűgöz az észjárása.
Hát ennyi.
Egy élmény volt, Bond.
- Sok sikert. - Magának is.
Remélem Nyári Hammer lenyomja a világot.
Tiny Hammer.
Rendben.
Van egy ötletem.
Maradjon itt.
- Jó? - Jó.
Ne mozduljon.
Talán nincs ott semmiféle törmelék vagy ilyesmi.
Ti gyertek ide.
Gyertek csak.
Jó lesz, jó lesz.
Oké, rendben.
- Mi folyik itt? - Ez a közönség.
És az előadásra várnak.
Mondjuk nem tudom, arra várnak-e,
de fejenként 50 dolcsit fizettem nekik, hogy jöjjenek ide fél órára.
Milyen előadás?
Öreg, csak arra várt, hogy
Shakespeare-t adhasson elő a közönségnek. Tessék.
Itt a színház, a közönség.
- Mi kéne még? - Elpróbálni.
Nem, menni fog, öreg.
Tudja, mi a pálya.
Csak vágjon bele.
Figyelem, emberek! Köszönöm, hogy eljöttek.
Nagyra értékelem.
Különleges előadás vár ránk.
Ma láthatnak egy rohadt nagy zsenit munka közben.
Tanúi lehetnek egy igazi Lisa Monet megszületésének.
Minden további hűhó nélkül fogadják nagy szeretettel
az egyetlen, utánozhatatlan, legendás Jonathan Robbinst!
Ismerlek én, de még kissé csak óvom Henyeségtek szilaj szeszélyeit.
Követni vágyom ezzel a napot,
Mely tűri, hogy tespedt, alanti felhők
Takarják fényét a világ elől;
Hogy, majd ha ismét önmagába’ lesz, Áttörve a sötét gőztorlaton,
Mely úgy látszott, hogy elfojtandja már,
Inkább csodálják, mert nélkűlözék.
Megint le akar fizetni, hogy magával lógjak?
Az jó lenne.
Nem, csak szólni akartam, hogy elmegyek.
Értem.
Szükségük van rám.
Kiderült, hogy semmire sem mennek nélkülem.
Mert maga nagy szám.
Lehet.
Tudja a számomat, szóval majd hívjon néha.
Csak hogy tudjam, hogy megy a sora, meg ilyenek.
Csak nem egy angyali hangot hallok a kertből?
Üdvözlöm, kedves.
Vissza kell mennem Londonba.
Csodás volt itt.
Köszönöm.
Nagyon szívesen.
Nézze tovább a műsoromat.
Tudja, hogy nézni fogom.
Rendben.
Indulok.
Viszlát, Mr. Robbins.
Svetlana, egy élmény volt.
Hiányozni fog.
- Vigyázzon rá. - Úgy lesz.
És sok sikert a fitneszvideóhoz, a csaposkodáshoz
és az orvosi praxishoz.
Bármit csinál is.
Csak segítek, hogy forogjon a Föld.
És, Dennis.
Na ja.
Kellemes meglepetésnek bizonyult.
Hiányozni fog, öreg.
Ha Londonban találja magát, csörgessen meg.
Vágom.
És ha valaha eljutok oda,
hogy Shakespeare-t adjak elő, mindkettejüket szívesen látom.
Első sor, középen.
Rendben.
Viszlát.
A sírod még mindig meglepően kritikusnak tűnik.
Nincs kivel beszélnem erről.
Összehoztam egy kis Shakespeare-t ebben a mókás kisvárosban.
Atya ég, ki kellett volna űznie a pubból,
vagy verhetett volna belém egy kis értelmet.
Fura volt, hogy voltak emberek, akiket érdekeltem.
Én, nem az, amit csinálok, hanem csak simán én.
Nem érdekelt volna senkit, ha nem vagyok senki.
Azért érdekeltem őket, mert törődtek velem.
Ennyi.
Tudom, hogy nem ez volt a kedvenced, de...
Hiányozni fogsz, barátom.
Halló!
Lassabban.
Lassabban. Igen.
Nem, csak figyeljen.
Máris megyek, jó?
Már indulok is, rendben?
Ruby, tudok valamit segíteni?
Nem tudom.
Nem mondanak semmit.
Csak szaladgálnak fel-alá, mindenfélét beadnak neki.
Nem tudtam, kit hívhatnék.
Minden rendben lesz.
A barátja, akivel láttam a múltkor, bántani szokta?
Igen.
Tudja, hogy ez nem jó így.
Igen.
Jobbat érdemel egy olyan senkiházinál.
Tudom.
Köszönöm, hogy eljött.
Halló!
David? Jonathan vagyok.
Igazad volt, David. Szörnyű barát voltam.
Csak nem maga az, Mr. Robbins?
De igen. Túlélte.
Most éppen.
Csak miattam jött vissza?
Ruby felhívott.
Fontos magának.
Látszik.
Oda kell rá figyelnie, amikor elmegyek.
Minden rendben, szólok az orvosnak.
Jonathan, semmi sincs rendben.
Értse meg.
De felkészültem.
Isten a tanúm, felkészültem.
És tudom, hová tartok.
Magával mi a helyzet, Jonathan?
Maga tudja, hová tart?
Nem.
Egyáltalán nem.
A legjobb, amit tehet, hogy beismeri.
Jonathan, emlékszik, mit mondott nekem odakint a kertben?
Hogy elfelejtette az élet apró örömeit.
Akármit csinál is, egy dolgot tartson észben.
Koncentráljon az apró örömökre,
és esküszöm, hogy végül megváltoztatja vele valakinek az életét.
Valaki hagyott itt neked valamit.
Döntsön helyesen.
Rendben.
Szép volt, Paul.
Jól néz ki.
Ruby, hát itt van!
Maga mondta, hogy döntsek, még ha nem is sül el jól.
Örömmel hallom.
Beiratkoztam néhány online kurzusra.
Ápolónő szeretnék lenni.
De először utazni szeretnék.
Ki tudja, talán valahol újra kezdhetek mindent.
Ez egy jó döntésnek hangzik.
- Szóval, ez itt Anglia? - Igen.
Igen, legalábbis a járda.
- Elég szimpla, nem igaz? - Csodálatos.
- És az a Henry O'Connor színház? - Igen.
Szerettem volna tisztelegni előtte valahogy.
Biztos jól kinevettek,
hogy egy magamfajta öregember mindent felrúg.
Az se zavar, ha így volt.
- És mi van a vetélkedővel? - Kirúgtak.
Hát igen.
Összetépték a vadonat új szerződést.
Végül közös megegyezéssel váltunk el egymástól,
sokévi hűséges szolgálatomra tekintettel.
Bár a csatorna küldött egy doboz pompás bonbont.
- Sajnálom. - Nem, nem.
Ennél jobb nem történhetett volna velem.
Beszélhetünk a pénzről?
Ha muszáj.
Erre semmi szükség.
Ha egy tehetős barát nem segítheti ki egy rászoruló barátját,
nem is tudom, mivé lesz ez a világ.
Mintha Dr. Seusst hallanám.
Végre egy zseni, akitől olvasott valamit.
Köszönöm.
Ha azt hiszi, hogy segítettem magának,
teljesen félreérti a helyzetet.
Mondjak valamit?
Örökké hálás leszek önnek és a nagymamájának.
És most, ha megbocsát, negyed óra múlva meg kell ejtenem
egy rég megígért ebédmeghívást.
Jó, semmi gond. Majd keresek egy helyet.
Éppen azt akartam kérdezni, hogy csatlakozna-e.
- Igen, nagyon szívesen. - Remek.
Kiderült, hogy senki mást nem ismerek Angliában.
Kezdetnek nem rossz. Mehetünk?
Menjünk.
Ágyú torkáig keresve A buborék hírt.
Aztán a bíró, Tömött kappantól kerekes hasával,
Zord szemmel s rendesen vágott szakállal...
A hatodik kor vézna bugyogóba bú
üveg az orrán, erszény oldalán;
legényes és jól kimélt nadrágja tág világ aszott combjának,
s a mély férfihang, mint gyermeknyafogás, a régi mód’ sivít s nyihog.
A végső jelenet, mely e cselekvényes mesét bezárja.
Új gyermekség: a tiszta feledés.
Fog, szem, tapintat és minden híján.
Bravó!
Magyar szöveg: Zsoldos Bea
Az HBO megbízásából készítette a TPM Media.