Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dobrý večer, vážení.
Jmenuji se Jonathan Robbins a dnes večer
si zahrajeme "Na minutu v tom",
britskou literární vědomostní soutěž.
"Na minutu v tom"!
A toto jsou naši soutěžící. Michaele, odkudpak jste?
A to je dnešní vítěz Douglas.
"Na minutu v tom" se mnou, Jonathanem Robbinsem.
Se mnou, Jonathanem Robbinsem.
Co je v Hemingwayově novele "Stařec a moře"...
... a budu se těšit příště.
Na shledanou.
Takové bylo další vydání pořadu
"Na minutu v tom".
Na shledanou všem.
Jako vždy skvělý výkon, pane Robbinsi.
V téhle fázi už jedu na autopilota.
Jonathane.
-Blahopřeji. -Ty na plac nikdy nechodíš, Briane.
Dobrá práce, Jonathane.
Přišels mě vyhodit?
Na 20. patře je mnohem lepší výhled.
Nesnaž se nás přesvědčit, že zrovna ty
trávíš nějaký čas v kanceláři.
Dobře. To je mnohem lepší.
Díky.
Co ta mladá dívka, kterou jsi onehdy přivedl ke Stanleymu?
Vypadala hodně chytře.
Určitě chce na univerzitu, viď?
Moc vtipné, Jonathane, moc vtipné.
Jestli ti vydrží do jara
a budeš na ni chtít udělat dojem, přiveď ji do mého boxu v Lords.
Upřednostním vlastní box na Stamford Bridge, ale mockrát díky.
Připomeň mi:
pořád si vás vydržují ruské peníze,
anebo jste už zaprodali duši šejkům jako Manchester City?
Možná bych bral tvoje poznámky vážně,
kdybych věděl, že se o fotbal zajímáš.
Těžko se mi divit, že mě víc baví hra gentlemanů.
Ano.
Ano, kriket je skoro stejně obstarožní jako ty.
Velice důvtipné.
Hele, poslyš.
Zrovna jsem seděl s tvými právníky.
Musí se nechat,
že když mě berou na hůl, jsou aspoň zdvořilí.
Ale uzavřeli jsme to.
-Blahopřeji k další řadě. -Výborně.
Kolik už to je?
Čtyřicátá sezona.
Zítra to chci mít.
A Andrew, potřebuju ten seznam.
Ano. Asi máš pravdu.
Ale neřekl bych, že nejsme vděční. Jsme.
Co se dává při takovém výročí?
Jistě už mi obstaráváš něco hodně drahého.
-V manželství je to rubínová svatba. -Rubínová.
Díky, Sonny.
Jo. Asi řeknu asistentce, ať ti koupí bonboniéru.
Tak to bylo od srdce.
Nikki, mohla bys poslat e-mailem kopii mému asistentovi?
Už jsem tu moc dlouho.
Cítím zápach hořkého čaje a vyčichlý kouř z cigaret.
Ještě jednou díky.
Brzy se uvidíme.
40 let... Neuvěřitelné, Jonathane.
Když jsem jel dvacátou sezonu, tys byl ještě v plenkách.
Ale teď zpomalit nemůžeme.
Bylo by do nebe volající přepustit místo Američanům.
Soutěžní pořady jsme vymysleli my.
-Opravdu? -Jo.
"Hláskování". Naprostá příšernost.
Trvalo to jen 15 minut
a poprvé se to vysílalo živě ze studia BBC v Ally Pally.
31. května 1938.
Tak se pojď převléct.
Zdravím, pane Robbinsi.
Tady nesu váš zítřejší rozpis.
Vyhraď mi tam místo na schůzku s Henrym O'Connorem.
Starý přítel. Pořád mi volá.
Myslím, že první okénko máte koncem příštího měsíce.
Vážně?
A předtím?
Zřejmě si se mnou nechceš dát víno, že?
Margaux, ročník 76.
To zní úžasně, ale musím domů za Sashou.
V tuhle denní dobu dvojčata pěkně vyvádějí.
Jsi dobrý člověk, Benjamine.
Jo, na jídelním stole máte dopisy fanoušků.
Prošel jsem je a odpad vyhodil.
Proč mi pořád píšou?
No, pořád máte fanoušky. A tak od nich pořád dostáváte poštu.
Sám tomu nevěřím.
Kdyby jen věděli, jaký jste ve skutečnosti bručoun...
Kvůli humoru jsem tě nenajal. Koukej zmizet.
Nashle zítra.
-Nazdar. -Dobrou noc.
Odpad jsi vyhodil, jo?
Moc vtipné, Benjamine.
Tak na mě.
... a uvidíme se u příštího vydání pořadu "Na minutu v tom".
Díky. Nashle.
Na shledanou všem.
Bože můj. Duch se navrací.
-Ahoj, Nicku. -Rád tě vidím, cizáku.
-No to je dost. -Já vím.
-Mám toho jako nikdy. -To buď rád.
Tak co si dáš?
Burgundské?
Mám vzadu lahvinku jenom pro tebe.
Kluci jsou tamhle, přinesu ti to.
Díky.
-Pánové. -Ahoj, Johnny.
Nezdržím se, musím zpátky do města.
No jistě.
Život velké celebrity.
Kde je Henry?
Neklátí už tu uklízečku, že ne?
Henry umřel.
Ale prdlajs.
Vtípky ti nikdy nešly, Michaele.
Je to tak, Johnny.
-Co se stalo? -Rakovina.
Nedala se operovat.
Šlo to strašně rychle.
Vím, že se tě několikrát snažil kontaktovat.
Chtěl ti to říct sám.
Kdy je pohřeb?
Konal se minulý týden.
Kvůli tomu jsme ti pořád volali.
Ale ty ses neozval.
Měli jste mi nechat vzkaz, říct mi to.
Znal jsi ho 50 let.
Nepřišlo nám vhodné sdělovat ti zrovna tohle ve vzkazu.
Tak prosím.
Takže už ses to o Henrym dozvěděl.
Sakra. Na každého jednou dojde.
Ale ty teď musíš být na mnohem důležitějším místě.
Chtěli jsme ti to jen oznámit.
Tak nebudeme zdržovat.
Mrzí mě to.
To přece víte.
Řekněme si to na rovinu.
Jako přítel už léta nefunguješ.
Nebuď směšný, prosím tě.
Přátelé se nescházejí jen jednou ročně z povinnosti.
Bývaly doby, kdy jsi nikoho jiného neměl.
Vzpomínáš na ty časy?
Ale měl jsi nás.
Byli jsme rodina. Henry...
Henry byl rodina.
Měl bys navštívit Henryho hrob.
U kostela Všech svatých.
Vyjádřit mu úctu.
Když už k nám žádnou úctu nemáš.
Davide.
Michaele.
Ahoj, Johnny.
Mám tu lahev schovat?
Ne. Přines ji.
Vypiju ji.
Takže sem tě šoupli.
Aspoň je tu hezky. A není to u cesty.
Zmeškal jsem tvůj pohřeb.
Zní to strašně, když se to řekne nahlas.
Pane Robbinsi.
Pane Robbinsi?
Za pět minut, pane.
Jistě.
A těším se na další vydání pořadu "Na minutu v tom".
Nevím, jestli si dokážu vzpomenout,
kdy mě něco tak strašlivě štvalo.
Umřel ti blízký přítel.
Jo, ale nečekal jsem, že mě to tak zasáhne.
Nikdo nechce umřít.
Není to něco, nač by se lidi těšili.
Vážně jsem byl tak hrozný přítel?
Henry říkal, žes loni zmeškal jeho narozky,
protože jsi zrovna píchal nějakou dvakrát rozvedenou paničku.
Zatraceně. To zní strašně, když se to řekne nahlas.
Když je někdo takhle konfrontován se smrtelností,
zřejmě začne o věcech pochybovat.
Jaký je souhrn mého života?
Prožil jsem ho dobře?
Jaký odkaz po sobě zanechám?
Myslíš, žes život promarnil?
Proč se na to ptáš?
Tady si to o sobě většina lidí myslí.
Svěřují se mi, víš?
Posvátný svazek barmana a hosta.
Pouto bezmezné důvěry.
Jo, tak nějak.
Takže důvěrně:
ano.
Začínám pochybovat o věcech, o kterých jsem dřív nepochyboval.
Johnny, ty máš skvělý život. Jsi bohatý.
Jsi slavný. Co bys ještě chtěl?
Moderuju televizní soutěž.
Přinášíš mnoha lidem radost.
Je to jiný typ radosti a bez tebe...
... by bylo o jednu soutěž míň.
Nikdy jsem to dělat nechtěl,
neměl jsem to v plánu.
Prostě jsem do toho před lety spadl.
Chodil jsem na akademii.
Jako my všichni. David, Michael...
Snil jsem, že budu hrát divadlo. Jezdit na turné. Shakespeare...
Povím ti přesně to, co mi řekl táta:
"Jestli nejsi šťastný, předstírej to.
Ztrápení chlapi totiž hodně rychle stárnou."
Nevím, jestli je to zrovna inspirativní.
Ten chlap žil a umřel za tímhle barem.
Co čekáš?
Dáme si ještě jednu?
"Vážený pane Robbinsi, jsem vaše největší fanynka.
Vůbec netušíte, co pro mě znamenáte.
I v mém věku jste mi inspirací.
Určitě jste strašně zaneprázdněný,
ale jestli někdy přijedete do státu Washington, zastavte se za mnou.
Strašně moc by to pro mě znamenalo.
S láskou, Alice."
Jonathane, zvedněte to. Jonathane.
Neviděli jste ho někdo?
Natasho, nevidělas pana Robbinse?
Lidi, neviděli jste pana Robbinse?
Sonny.
Řekni, žes viděl pana Robbinse.
Takže nikdo?
To...
Ahoj, Spencere.
Jonathane, shání tě celé město.
Za hodinu vysíláš živě ze studia.
Říkám si, že mě to možná nenaplňuje, jak jsem si myslel.
Jak myslíš "nenaplňuje"?
Napadlo tě někdy,
že jen tak proplouváš životem a myslíš si, že je perfektní,
přestože ti vzpomínky sdělují opak?
A že ti možná něco uniklo?
Drahý Johnny. Když mi otec předával tuhle firmu,
neřekl: "Klienti se musí cítit naplnění."
Řekl: "Musí ti vydělávat hromadu peněz."
Právě jsi podepsal obrovský kontrakt.
Kroutíš čtyřicátý rok.
A je to nejlehčí práce na světě.
Vyjdeš na scénu, usměješ se, proneseš pár laciných vtipů...
Snadný prachy.
Dostal jsem dopis od dítěte.
-Prý tu dívku inspiruju. -To je skvělé.
Musíme inspirovat budoucí generace.
Díky ní jsem začal o věcech přemýšlet jinak než předtím.
Tenhle tón se mi nelíbí.
Spencere, ty jsi můj agent.
Vydělávám ti víc, než si zasloužíš. Takže mě chvíli poslouchej, ano?
Jestli tu malou holku inspiruju, musím vědět proč.
Musím vědět, co jsem v životě udělal,
že cítila potřebu napsat tohle.
Hodně by mi pomohlo vědomí,
že jsem někoho ovlivnil natolik,
že půjde a dokáže velké věci.
-Jonathane... -Pane.
Musíte ten hovor ukončit.
Budeme startovat.
A kdybyste se mohl připoutat, prosím.
-Dobře. -Ty jsi v letadle?
Nějak to vyřešíme, Spencere.
Johnny. Jonathane!
Sakra.
Vítej v Americe.
Zdravíčko.
Haló?
Ano. Pardon.
Jen dokončuju tady Harolda.
-Takže co jste si přál? -Konečně.
Ubytovat se. Joseph Ray.
Máte zajímavej hlas.
Nejste z Kanady?
To rozhodně ne.
Momentíček.
Vy jste slavnej?
Nikomu to neříkejte.
Vy hrajete v Panství Downton , viďte?
Ne, bohužel ne.
A já bych přísahal.
-Ten seriál miluju. -Je to výtečný seriál.
To jo.
Tak že bych se ubytoval?
Joseph Ray.
Jasně. Mám vás tady.
Joseph Ray. Máte jedinou prodlouženou postel v celém hotelu.
A tady se píše, že u nás budete do...
To je divný.
Prej jste zapomněl napsat dokdy.
Ne, nezapomněl.
-Jen to nevím jistě. -Tak pardon.
Pořád mě rozptyluje ten váš hlas.
Mám pocit, že tu sedím na čaji s anglickou královnou.
Týden. Řekněme týden.
Musím vám to naúčtovat předem.
V pořádku.
Hotově.
-V pořádku. -Dělá to 35 za noc.
Krát sedm. Třicet pět krát sedm...
Třicet krát sedm je... Dvakrát sedmdesát
je sto čtyřicet,
takže zbývá ještě čtyři...
250 dolarů by mělo stačit.
Dobře. Jo, řekněme.
Bezva, pane Rayi.
-Ještě musím vidět nějakej doklad. -Ano, jistě.
Vteřinku. Jo.
Tady to je.
No ale... Tady se píše "Jonathan Paul Robbins".
A já mám v rezervaci něco jinýho.
Kvůli ochraně soukromí totiž často používám pseudonym.
Cizí jméno, které člověk používá, aby zůstal skrytý před zraky veřejnosti.
Jasně, protože hrajete v Panství Downton .
Výborně.
Jenže já vás teď nemůžu ubytovat na tuhle rezervaci,
když jméno nesouhlasí s údaji v legitimaci.
-Firemní politika. -Dobře.
Tak zapomeňte na rezervaci na Raye
a rezervujte ten pokoj na moje jméno.
Při tom vašem hlasu bych klidně usnul.
Neděláte audioknihy?
Moc rád bych vás slyšel při čtení.
Pojďme už, prosím, změnit tu rezervaci.
Prima, ale musím vám naúčtovat stornopoplatek.
Je to míň než 24 hodin. Firemní politika.
Kdybych mohl být během pěti minut na pokoji,
byl bych vám velmi vděčný.
Dobrá, takže vás dáme na pokoj číslo...
... na číslo tři.
Takže tady máte klíč. Číslo máte na něm.
Ale není to s prodlouženou postelí,
ta byla rezervovaná pro Josepha Raye.
-Nu což, mockrát děkuji. -Super.
Můžu pro vás udělat ještě něco?
Ano. Naveďte mě na nejbližší hostinec.
"Hostinec".
To mě podrž.
Se picnu. Ano.
Bar je asi deset minut chůze tamhle.
A safra.
Jste tu kvůli těm daním?
Jen na skleničku.
No a co pijete?
Burgundské náhodou nemáte?
Co že jste to řekl?
-Je nějakej problém? -To ještě nevím.
-Máme problém? -Nepřišel jsem se hádat.
Jen se napít.
Takže si objednáte, nebo budete dál krafat jako anglickej král?
Věcná. To se mi líbí.
Měla byste ve svém podniku červené víno?
Jakékoliv.
I kalifornské by stačilo.
Co třeba rulandské z Paso Robles?
Něco máme v bedně v chlaďáku, ale nevím, odkud je.
Mám se mrknout?
-No tak gin s tonikem. -Fajn.
Hej.
Pořád tě sere, že jsme vyhráli válku?
Pokud myslíte druhou světovou, tak ani zdaleka.
Za spojence jsme byli velmi vděční.
Válku za nezávislost.
Billy, zavři klapačku a nepopichuj mýho novýho hosta.
On tě popichoval první.
Mlč už a chlemtej pivo.
Děkuji vám.
Jste daleko od domova.
Porouchalo se vám venku auto?
To by byla hodně otřepaná výmluva.
Jste tady tři minuty,
a už jste projevil skvělej talent na to, jak dělat z lidí
větší pitomce, než jste vy.
Zřejmě se něco ztratilo v překladu.
Začněme znovu.
Jmenuji se Jonathan.
A vy jste moje barmanka.
Z toho titulu zaujímáte v mém životě velmi významné postavení.
Rád vás poznávám...
Ruby.
Vy se jmenujete Ruby?
To vás taky dráždí?
Já jen, že je to ironie.
Rubín, čtyřicáté výročí...
To není důležité.
Takže Ruby, bydlíte v tomto městě dlouho?
Celej život.
A líbí se vám tu?
Strávil jste tu aspoň pět minut?
Takže předpokládám, že ne.
Je to domov.
Nic víc.
Není nic zvláštního mít ambivalentní vztah
k místu, ve kterém jste vyrostla.
Tohle se děje pořád.
Vy nejspíš bydlíte ve velkým penzionu u jezera
nahoře za zatáčkou.
Turisti. Bohatí kreténi, co sem přiletí na tejden ročně.
Prostě jste se dal na rozcestí doprava.
Kdybyste jel doleva,
skončíte mezi ostatníma turistama.
Fotil byste si selfíčka, popíjel IPu.
A netvrdl byste v baru s místňákama, kteří v týhle díře
bydlej celej rok.
Nějakou náhodou bydlím v tom motelu u cesty.
Tak to abys změnil cestovku.
Ruby, kde jsou ty frťany?!
Už jdu. Jenom se ujišťuju, že mi už teďka
nebliješ na podlahu.
Okouzlující.
Nemůžu uvěřit, že jsi tam.
Zrovna teď to místo googluju a...
... mají spoustu problémů.
Co třeba?
Třeba klíšťata.
Krvežíznivá klíšťata.
Čekal jsem, že řekneš "ozbrojené republikány".
Jde o to, že nemáš důvod být teď zrovna tam.
Zatím jsem tu viděl jen pár místních křupanů.
Jo, a mrtvá zvířata na stěnách.
Proboha. Ocitl ses v hororu.
Že je to tak, viď?
A za chvíli mi zavolají,
že ti usekl hlavu nějaký buran z tamních lesů.
V tom případě tě potěší,
že jsem si pronajal dům ve slušnější části města.
Našel mi ho Benjamin.
Vypadá hezky.
Dům?
-Takže tam zůstáváš? -Ano.
Dělám si roční volno.
To chceš studovat na kněze?
Zřejmě máš na mysli kněžský seminář.
Kněz nekněz, hlavně se vrať.
Tohle se televizi líbit nebude.
Prosím tě. Čtyřicet let jim vydělávám peníze.
Tohle je nejmenší, co pro mě můžou udělat.
Hele, musím končit, jo?
Jonathane.
Nenuť mě poslat někoho do Ameriky, ať tě přiveze zpátky.
Spencere, vypadáváš mi!
Přineste mi lahev!
Oslnivé.
Vskutku.
Ta architektura... Zbožňuju karbon a ocel.
Skutečně je to oslnivé.
Díkybohu.
Tady mám pro vás smlouvu.
Stačí podepsat na tečkovanou čáru.
Žádný problém, žádný problém.
Chybí jen podpis.
Ano, tady. Tady.
Tak.
Tak co chodítko?
Vy běžte do baráku, já to vyřídím.
Tě pic, Amando, super botky.
Jo, myslím, že mi sluší.
-Měli jste být na turné, ne? -Byli jsme.
Jo, brali jsme to hákem,
jenže Reginald zjistil, že mu kojot sežral kocoura.
-To je ten novej nájemce? -Ano, předpokládám, že...
Co to je? Mluvíš jako James Bond,
to je nářez.
Děkuji.
Myslím.
Jsem Dennis Wade.
Ale lidi mě většinou znaj jako "Kladívko".
Možná jsi o mně slyšel.
Kladélko?
Kladívko, hele.
Jo.
Takže jsem tvůj novej bytnej.
Na. Dárek na uvítanou.
Nahraný minulej tejden, ještě je teplý, pozor.
"Kladívko to natírá Americe".
Inspirativní.
A to je právě vono, brácho!
Žiletkáři!
Tenhle seriál miluju, brácho.
-Viděls ho někdy? -Neviděl.
Musíš ho někdy sjet, člověče.
"Irský gangsteři".
Slušnej přízvuk,
co říkáš?
Dobrý, Amando, už si to převezmu.
Peníze nevracíme, zboží neměníme.
Tady je klíč.
Zlomte vaz.
Bude úplně v pohodě,
o to už se postarám.
Tak pojď, bejby!
Všude dobře, doma nejlíp.
Tak pojď, človíčku. Jako doma, brácho.
Koukej semhle. Vyhradil jsem si dvě ložnice,
protože někdy fakt nevím, kde budu spát, chápeš?
My pracháči to máme těžký, viď? Tak pojď.
Mistrovský díla. A na nich moje maličkost.
Nadčasový umění.
Tohle je oheň, anděl...
Tady je sauna a nahrávací studio.
Tohle je úniková místnost, protože jeden nikdo neví.
Svět teďka dost šílí, že jo?
No a ty budeš tamhle. Super.
To je dům vašich rodičů?
Ale kdepak. Tohle je můj bejvák. Tady bydlím já.
Akorát v zimě radši jezdím na ostrovy. Nesnáším sníh.
Moc hezké bydlení na mladíka vašeho věku.
Dík, kámo. Vážím si toho.
Tak pojď. Tady je kuchyně.
Beze všeho si dej něco do ledničky.
Je tvoje.
No jo.
Tohle se ti líbí, viď?
Jo, to je můj výhled.
Ale ne, Světlana!
Hele, holka, pojď sem.
To je moje žena, z Ruska.
A to je novej nájemce.
Ten inzerát jsem dala včera.
A on už je tady. Náš novej kámoš.
Prozatím spíš jen známý.
Abys věděl, dlouho jsem ji představoval jako Východoevropanku.
Jenže ona mi pak řekla, že Rusko je v Asii.
No nepiclo by tě?
Brácho, ona je fakt Asiatka.
To je fuk. Světlano, to je...
Jakže se to jmenuješ?
Jonathan Robbins.
Těší mě, že vás poznávám.
Světlano.
Co to děláš?
Zdravím ho.
Ale on je náš host, ne poník na pouti.
Nejsi vůbec vtipný, Dennisi.
Jonathane, něco k pití?
Božínku, ano.
V Rusku jsem dělala barmanku.
Namíchám vám něco speciálního.
Já vím, soráč.
Jsem rozhozenej z toho kocoura a tak.
Přinesu si kladívko.
Ty vole...
Je tu pár tejdnů.
Čtvrtá manželka.
-To mi přijde dost hodně. -Né.
Teda, obvykle na ně máš půl roku,
než dostanou zelenou kartu a vypařej se.
Jenže Světlana je jiná.
Myslím, že ji miluju.
Je blázen do fyzičky, v jednom kuse běhá.
A dbá na to, abych i já byl ve formě.
Věděls, že u nich v Asii vyhrála zlato v atletice?
V Rusku.
Říkala, že dělala barmanku.
Ale brácho. Ta ovládá spoustu věcí.
A mimochodem: jsme tady jako myšky.
Jako bysme tu ani nebyli.
Ale kdybys potřeboval,
zaklepej nám na dveře ložnice.
-Jasan? -To asi nebude potřeba.
Dobře.
Hele, vím, že se neznáme, ale chcem si dát
s klukama mařenu a pak se válet v bazénu
jako párek želv.
Jestli se chceš přidat, tak...
Ne, díky.
Určitě?
Tak jo, brácho.
Vy mě jako šmírujete?
Promiňte.
Vy tu bydlíte?
Jo.
Nepřišla jste mi jako matka dítěte.
Omlouvám se.
Tak jsem to říct nechtěl.
Dneska se mi nic nedaří.
Zajímavý.
A co si teda přejete?
Totiž, já... mám tento dopis a...
Chtěl jsem poznat holčičku, která ho napsala.
Holčičku?
Ukažte to.
A do prdele.
Ruby? S kým se to tam ve dveřích vybavuješ?
To je pro tebe.
To jste vážně vy.
Zjevně došlo k omylu.
Vážně jste to vy.
Pan Robbins, před mými dveřmi.
To je šílené.
Ruby, v tomhle máš prsty ty?
Já rozhodně ne.
Pane Robbinsi, jsem vaše největší fanynka.
Největší fanynka!
Ale ten dopis...
Vypadal, jako by ho napsalo dítě.
Jo.
Po poslední mrtvici už to není tak dobré.
Trochu se mi třesou ruce, víte?
Teď už rozhodně ano.
Moc mě těší, že nás i tady sledujete.
Tak nestůjte na té verandě a pojďte dál.
Ruby, udělej mu drink, kafe nebo cokoliv bude chtít.
Vy Britové máte rádi whisky, viďte?
Drink teď vypadá jako nejzodpovědnější věc na světě.
Vždyť je to pan Robbins!
-To nevíme jistě. -Je to celebrita.
A teď je tady!
Podej mi ty sušenky, Ruby.
Kde jsou ty sušenky?
A kde máme ten tácek?
Vzpomínáš na ten narozeninový tácek?
Jasně.
Dobrý, tady je.
Neředěná.
Na zdraví.
Zdejší bourbon.
Dobrý.
Pane Robbinsi, zdržíte se na studený předkrm?
Jistě, a prosím, říkejte mi Jonathan.
Dobře.
Tak prosím.
To vypadá... opravdu jedinečně.
Poslužte si.
Nebuďte stydlín.
No tak si kousněte.
No vidíte.
Ruby, chceš taky?
Jsem v pohodě, babi.
Jonathane. Pořád nemůžu uvěřit, že jste v mém domě.
Ze všech dopisů jste reagoval zrovna na ten můj.
Určitě jich dostáváte dobrý tisíc denně.
Žasla byste, kolik psaní dostávám.
"Psaní", tohle miluju!
Ruby, žádný dopis,
ale psaní!
Jasně, babi.
Jak dlouho budete ve městě?
Po pravdě řečeno jsem tudy
jen projížděl z předchozí akce.
Dělám tady v Americe takové propagační turné a...
A vy jste náhodou byla zrovna na trase,
tak jsem si řekl, že by nebylo špatné zastavit se
u tak báječné fanynky, jako jste vy.
Ale není to škoda?
Bylo by úžasné mít vás tu na večeři.
Veliká škoda, ano.
Alice, bylo mi ctí.
-Ruby? -Moc díky, že jste se zastavil.
Můžeme se vyfotit?
-Samozřejmě. -Ruby, vyfoť nás.
No tak, udělej nám fotku.
-Dobře. -U stolku.
Úsměv.
Možná běžte trochu blíž.
Blíž.
Ještě blíž.
A víš co? Dej mu pusu na tvář.
To bude hezký.
Prima.
Dobře, bezva. Myslím, že se povedla.
-Dobrá tedy. -Sbohem.
-Vyprovodím vás. -Sbohem.
To jste fakt přijel pozdravit mou babičku?
Jistě.
Pro mé fanoušky často bývají nejdůležitější maličkosti.
Dobře se o babičku starejte.
Chceš na vlně plout, poslouchej můj proud!
Můj rapovej proud od srdce.
Cejtíš to taky, Světlano?
Cejtíš to?
A to je jenom začátek, holka!
Hej, Richie!
Děcka, děcka!
Ale ne, James Bond!
Jo!
Hej, Mikeu, ztlum tu muziku!
Tohle je můj novej kámoš, James Bond!
Jonathan.
Hej. Seženem ti pití.
Hej, Richie! Jeden drink tady pro kámoše,
je to náš host!
Nic si nedám.
V tom případě nic.
Jseš v poho, brácho?
Jen trochu šokovaný z vašeho domu.
Z toho, že si můžete dovolit takovou krásu
a pak si do ní pozvete tyhle lidi.
No tak dík, chlape.
Cením si toho.
Abys věděl, kapela teď jde hodně nahoru.
-Takže opravdu vyděláváte? -Majlant. Je to šílený.
Lidi naše věci zbožňujou.
Vymysleli jsme novej žánr.
Je to rap s big bandem.
Rozumíš?
Říkáme tomu "Big Brap".
Chápeš? Big band plus rap.
Hlavně ať se vám tam nevloudí překlep.
James Bond.
Holka...
Máte hlad?
Udělala jsem skvělé blini s máslem, smetanou a kaviárem.
V Rusku jsem byla slavnou šéfkuchařkou.
Nezlob, tygříku.
Víš co?
Měli bysme ti něco zahrát.
To opravdu nemusíte.
Hej, Richie!
Richie!
Richie, hej!
Sežeň nádobíčko.
Zahrajem něco pro Jamese Bonda.
Poslední dobou dost ujíždím na fagotu.
Slyšels někdy o fagotu?
-V tomto kontextu ne. -Něco ti povím.
Jseš s přehledem nejstarší chlap, co tu kdy byl.
Děkuji, asi.
Mimochodem, proč jste sháněl inzerátem nájemce?
Peníze pro vás zjevně nejsou problém.
Světlana to má ráda. Tohle je její akce.
V Rusku dělala psychoanalytičku, takže miluje lidi.
-Hej, Dennisi. -Copak, Franku?
Neviděls moji košili? Nemůžu ji najít.
Myslíš tu s tygrama?
-Tu, cos měl na Bali, že jo? -Jo, jasně.
Tak tu máš zrovna na sobě, Franku!
Šílený!
-Dík, Dennisi! -Žádnej problém.
Hele, mohl bys pomoct Richiemu s tím nádobíčkem?
Něco tady Jamesovi zahrajem.
Jonathan.
Jasně, soráč.
Poslyšte, zítra odlétám.
Asi bych se měl balit.
Ne, ne, nic takovýho. Hele.
Působíš dost vystresovaně.
Mám takovej nápad.
S foťákem umíš, že jo?
-Zabíráš jenom mě, jo? -Jo.
Tak jo.
Kladívko je v baráku!
Super! Tak to je fičák!
Hej. Ty jseš fakt tenhleten James Bond?
Ano.
Supr.
Hej, nedáš si jednu?
-Čokoládová? -Jo.
Děkuji.
Moc dobré. Ty jste pekla sama?
Jsou fantastické.
Dík. Jsou plný extáze.
Jó!
Musíš bejt připravenej!
Co?
Nebojte. V Rusku jsem byla doktorka.
Páni.
On se fakt vylízal!
Nazdar, kámo. Jseš magor,
v noci ses pokusil zabít.
To jistě ne.
Je fajn, že to neklaplo.
-Jak se cejtíš? -Fajn.
Ne, klídek, kámo.
Tolik tabletek by sundalo i koně.
Teda tabletky jsi neměl,
ale vždycky jsem chtěl tuhle větu říct.
Promiň, že ti Angelina vytunila ty sušenky.
Na tohle je kadet.
Je to její parketa.
A taky ses málem utopil, takže...
Kolik je hodin?
-Čtvrtek, myslím. -Da . Čtvrtek.
Probůh, uletělo mi letadlo.
Kde mám telefon?
Jo.
Snad ti to nebude vadit.
Díval jsem se, jestli bych měl někomu zavolat a říct mu,
že jseš mrtvej,
ale žádnou manželku ani zdrobnělý jména jsem nenašel.
Taky bys měl mít lepší heslo než samý nuly.
Vážně, brácho, dostal jsem se tam takhle.
Jsem rozvedený.
A tuhle zprávu by jistě ráda slyšela.
Tak to je hustý, brácho.
Fakt hustota.
A co ty, Světlano?
Byla bys smutná, kdybych umřel?
Asi by záleželo jak.
Kdyby to byla těžká autobouračka...
Myslíš těžká autonehoda?
Těžká autobouračka.
Moment, autobouračka je,
když se někde zbourám.
Tohle sem nepleť.
Můžu ten telefon, prosím?
Díky.
Jo, mimochodem: ty jseš slavnej nebo co?
Angelina přísahala, že tě zná z Panství Downton .
Já Panství Downton miluju.
Oba jste jistě velmi ochotní.
Ale kdybyste mi teď dopřáli chvilku na zotavenou.
Jo, ty chceš, ať... Promiň.
Jo.
Voraž si.
Mít oči i vzadu, jó.
Můj pes sedí vzadu,
hej.
My děláme brap...
Zdravím.
Jen vám oznamuji, že oficiálně odjíždím.
Jo.
Sorry za ten mejdan.
Nechtěl jsem ti posrat dovču.
Faktem je, že jsem sem přijel kvůli úplné hlouposti...
... a nevyšlo to.
A co to bylo?
Nedávno mi zemřel přítel.
Zmeškal jsem jeho pohřeb. A tak jsem se začal zamýšlet
nad mnoha věcmi v životě.
To je blbý, brácho.
Chtěl jsem tady získat odpovědi, odstup a...
Ale nevyšlo to.
No tak jsi prošvihl kámošův pohřeb.
Máš strach, že lidi prošvihnou tvůj?
Vlastně svým způsobem ano.
V mém věku už o těchto věcech přemýšlíte.
O odkazu. O tom, co o vás lidi řeknou, až tu nebudete.
Jasně. To je Ebenezer jak vyšitej.
-Ebenezer? -No jasně.
Ebenezer Vydřigroš.
Najednou měl vizi, ve který mu nikdo nepřišel na pohřeb.
Byl bohatej, úspěšnej.
Každej na to kašlal.
Lidi se přišli jen najíst.
No, tak výstižný příměr jsem ani nečekal.
No jo.
Hele, složil jsem o tom song.
Sleduj.
Ebenezer Vydřigroš,
ten chlap hleděl na každej groš.
Prasata se mu na pohřeb přišla jenom zprasit.
A pavouk...
A pavouk a pavouk s krysou mu odnesli záclony a všechno...
Krysy, prasata, pavouci. Skutečně velmi přesná analogie
na společenskou sedlinu, o níž povídka vypráví.
Povídka? Moment...
Chceš říct, žes nikdy neviděl Vánoční koledu od Muppets?
Ebenezer Vydřigroš, sluha z Batmana.
A potom krysa Rizzo,
žabák Kermit, prasata a pavouci...
Dickens by byl velmi hrdý.
Jo, ten frajer z Batmana nechtěl dát krysám ani uhlí na oheň.
Jo, doteďka mě drásá, když si to představím.
A víš, co Ebenezer Vydřigroš udělal.
Zjistil, že činit druhý šťastnejma
je lepší než bejt šťastnej sám.
Jel jsem na autopilota.
Nevěnoval jsem pozornost věcem
jako pití hodně špatného piva
nebo poznávání lidí, které bych jinak neměl šanci poznat.
-To myslíš mě. -Jo.
To jsem tě prokoukl, viď?
Ale vy víte, že Muppets Vánoční koledu nenapsali, viďte, Dennisi?
To není prdel?
Není.
Člověk se denně učí.
Jestli chceš, tamhle v lednici je ještě hromada piv.
Jistě.
No jo, ale působilo to fakt opravdově.
Rozumíš?
Nemůžeš přece popřít vztah
mezi tím, co hraje velkýho Dickense, a krysou Rizzo.
Celé je to naprosto fascinující.
Nazdar, brácho.
Jasan.
Byla jsem v práci, nemohla jsem ti odpovídat na textovky.
Mohlas něco říct,
odepsat mi, abych věděl, žes mý zprávy dostala. Prosím tě.
Napíšeš, že se omlouváš, a pak tam připíšeš spoustu dalších hovadin.
Tak proč se vůbec omlouváš?
Nechtěl jsem to tam psát, jasný?
Promiň!
Ale ty by ses na něj neměla koukat takhle, rozumíš?
On jedinej si všiml, že jsem sama!
Řekl jsem ti to tisíckrát.
Takhle se na něj nekoukej!
Musíš mě respektovat!
Dělám pro tebe všechno,
a ty na mě takhle?
A ty chceš, sakra, co?
Omlouvám se,
popíjel jsem uvnitř a ta prima barmanka
mě požádala, jestli bych připomněl Ruby, že jí skončila pauza.
Neutrhne se odtamtud, má tam totiž skupinu
velmi žíznivých pánů,
kteří si dávají šestou až sedmou tequilu, takže...
Já to jenom vyřizuju.
Dořešíme to pak.
Co to děláte?
Přišel jsem na skleničku.
Myslela jsem, že musíte na důležitější akce.
Zrušili je.
Nic mi do toho není, ale...
Není.
Ale i tak dík.
Takže jak dlouho tu budete?
Možná se zdržím ještě pár dní. Abych poznal okolí.
Proč byste to dělal?
Dáte si?
Jasně.
Ruby, myslíte, že to pozvání na večeři
od vaší babičky pořád platí?
Hele,
když to neudělám teď, další šanci už nedostanu.
Zatančíte si se mnou, pane Robbinsi?
Bude mi potěšením, Alice.
Chodím sem každou noc. Jen se tímhle vším kochám.
Opravdu je tu nádherně.
Ale zima.
Většina lidí nikdy nezpomalí,
takže ani neví, že na obloze svítí hvězdy.
Já nezpomalil léta.
A začínám si myslet, že mi neunikly jen hvězdy.
Pořád myslím na všechny ty maličkosti.
Ty znamenají hodně.
Možná celý život.
Máte děti?
Syna.
Naše vztahy jsou nečetné.
Celou věčnost mi nezavolal, což je dobrý ukazatel,
že jsem jako otec těžce selhal.
Já se svou dcerou nemluvila 25 let.
Nechala tady Ruby a odjela do města s ničemným přítelem.
Nikdy se nevrátila.
Nenapsala mi ani pitomý dopis.
25 let.
S dcerou jsem selhala.
Vím to.
Proto se to s Ruby snažím napravit.
Modlím se, aby neskončila jako její matka.
Ale na místě, jako je tohle, je to těžké.
Vždyť může odejít.
Může jít na školu.
Zůstává tady kvůli mně.
Má dobré srdce. Jenže tady jen živoří.
Alice...
Lhal jsem, když jsem řekl, že tudy projíždím.
Přijel jsem kvůli tomu dopisu.
Ale opravdu jsem si myslel, že ho napsalo dítě.
Pravda je taková,
že mi zemřel přítel.
Dobrý přítel.
A já zmeškal jeho pohřeb.
Byl jsem tak nadutý, že jsem mu ani nezvedl telefon.
A začal jsem přemýšlet o životě způsobem,
který mě opravdu děsil.
Co jsem udělal, abych změnil svět k lepšímu?
Myslím opravdu změnil?
Zachránil jsem životy? Vyléčil rakovinu?
Bojoval za světový mír?
Většina lidí se k těmto věcem nedostane.
Starala jste se o dítě, které vám někdo položil před práh.
A něco ve vašem dopise mnou hnulo.
Když jste napsala, že vás inspiruju, musel jsem vědět proč.
Proč vás inspiruju?
Pravda je taková, Jonathane, že mě různí lidé opustili, umřeli mi,
vychovávala jsem dítě bez prostředků,
ale každý den jste tu byl vy.
Usmíval jste se v televizi.
Byl jste jako člen rodiny.
Změňte jeden život, Jonathane.
Když změníte jediný život, tak to všechno stálo za to.
Přijel jste sem, a já na to nikdy nezapomenu.
A já taky ne. Poslyšte...
Jo, musím jít.
Ještě zajdu dovnitř a rozloučím se s Ruby.
To budete hodný.
Ruby? Přišel jsem vám poděkovat za dnešní večer.
-Je všechno v pořádku? -Jo.
To je jen taková blbost.
Spadla jsem v baru, když jsem lezla na horní regál.
Aha.
Dobrá, takže vám přeju dobrou noc.
A ještě jednou díky.
Hej.
Děkuju.
Fakt jste jí udělal radost.
Už dlouho taková nebyla.
Bylo mi potěšením.
Dobrou noc.
Musíme ho najít a rozflákat mu prdel.
Doby, kdy jsem se pral v baru, už mám za sebou.
Ne, vypadáš ve formě.
Kolik ti je? Pětačtyřicet? Pade?
Je mi sedmdesát.
No ale stejně, frajeři to tak nedělaj. Chápeš?
A co jsem měl jako říct?
Když lidi o pomoc nestojí, nemůžeš je nutit.
Začínaj z tebe lízt sedmdesátnický moudra.
-Kdes to sebral? -Ne, vážně.
Když někdo o pomoc nestojí,
nemůžu mu ji poskytnout.
Amen, brácho. Měl bys kázat.
Prostě se nic nedá dělat.
Aspoň ta stará paní je nadšená.
Do tohohle se obout nechceš?
Cos to kouřil, člověče?
-Chceš taky? -Ne, díky.
-Opravdu nechci. -Dobrý.
Myslím, že musím dělat divadlo.
Opravdu musím.
Pro sebe.
Jaký divadlo?
No, shakespearovské divadlo jednoho herce.
Dělali to McKellen,
Paddington,
Simon Callow, Roger Rees.
A viděl jsem naživo Gielguda v shakespearovském recitálu.
Tak proč ne já? Aspoň jednou?
Moje druhá štace v Chichesteru. John Gielgud byl členem ansámblu
a režisér Robin Phillips
byl tak hodný a oznámil, že do souboru přijali nového Gielguda.
Tohle měl být můj osud.
Jo tak. Teď je ti 70.
Takže možná brzo umřeš.
Prostě mi přijde, že bys takový věci neměl odkládat.
To je moje moudro.
Díky za ně.
Sedmdesátník ve formě.
Bez legrace.
A zdravej.
Jo, vypadáš, že máš tuhej kořínek, člověče.
Dobrý,
dobrý, dobrý.
Hotovej Bond.
Hele, když máš sen,
nemůžeš si do něj nechat vlízt cokoliv jinýho.
Jednou jsem v Indii sledoval chlapa, co hrál na svý varlata jako na bongo.
Prostě si je něčím obalil
a vyluzoval na ně ty nejkrásnější zvuky.
A mě to strašně inspirovalo.
Protože tohle je pravá oddanost umění.
Myslím, že slovo "umění" definujeme oba trochu jinak.
Jenže on hrál holýma varlatama, chápeš?
Já tady mám všechno.
Kdežto ten chlap neměl vůbec nic, jenom svý varlata, o to mi jde.
Chci ti říct, že se nemáš vzdávat svýho snu, Bonde.
Ale využij ho jako inspiraci.
Ještě jednou díky, Dennisi.
Rádo se stalo.
Obdivuju, že jsi dokázal od života získat, cos chtěl.
Díky.
Na zdraví.
Výborný pivo.
-Chceš na to něco? -Jo. Oslň mě.
Máme pálivou hořčici, kečup, srirachu, grilovací koření.
Grilovací koření.
Jasně, "Casino Royale".
Spencere, doufám, že je to důležité.
Je tvé bankovní konto důležité?
Teď zrovna moc ne.
Právě mi volali z televize.
Sledovanost klesá.
Musíš se vrátit sem,
a to co nejrychleji.
Spencere, nevrátím se, dokud nenajdu odpověď.
KLADÍVKO
Spencere, musím končit. Těšilo mě.
Počkej.
Jonathane!
Sakra.
Doufám, že nakupujete pro někoho jinýho.
Nezmiňoval jsem posledně, že mám rád kombiné
a tančím v lodičkách?
Kombiné, jo?
Takový slovo není.
Ale je.
Dámské kombiné.
Ten včerejšek...
Pojďme se o tom nebavit.
Chtěl jsem se zeptat, jestli byste mě dnes nechtěla provést po městě.
Chci vidět, kam chodí místní.
Nebo kdybych měl něco vidět mimo město...
Co z toho budu mít?
Myslel jsem, že mou společnost.
Dobrá.
Kupte mi tohle "kombiné", a můžem se dohodnout.
To je svetřík.
Kombiné.
Dobrá. Pořídím vám ho.
Na první pohled
mi přišlo, že se vůbec nedokážete pobavit.
Že se od vás spíš dočkám zlomené sanice.
To k tomu tak nějak patří.
Tamní klientela má ve zvyku
plácat vás přes zadek, hvízdat... Zvlášť když má v sobě pár drinků.
Takže musíte hned vytyčit meze.
Jenže oni to dělaj stejně.
Tomu říkám kultivované prostředí.
Tohle si nezasloužíte.
Myslíte, že tu chci bejt?
To jste neřekla.
-Je to práce, nic víc. -Práce?
Ach tak, tomu rozumím.
No vida.
Knihkupectví. Zajdeme?
Celá říčná.
Jestli nemůžete říct nic pěkného, neříkejte nic.
Podívejte na to.
Takže toto město není zcela zbavené kultury.
Skotská hra.
O čem to je?
Vy jste to nečetla?
-Ne, proč bych měla? -Bože můj,
proč mrháš mládí na mladých?
A co Na Větrné hůrce ?
Ne.
Tess z d'Urbervillů ? Thomas Hardy.
Vycházejme z toho, že vám na všechno odpovím "ne".
Dobrá, přineste košík.
No tak.
Tady je toho víc.
-Joyce? -Podáte mi košík?
Conrad.
Lewis, C. S. Lewis.
Tolkien.
Chesterton.
Thackeray.
Ruskin. Huxley.
Za 50 dolarů získáte klasické vzdělání.
No jasně, šprte.
A pak mám nápad.
Něco, co má opravdu úroveň.
Dostal nejlepší stůl. Přímo uprostřed.
-Ne! -Jo, úplně.
Víš, že nejsi normální, viď?
Pochybnější lichotku jsem v životě neslyšel.
Ne. Myslím to tak, že chlap jako ty už neexistuje.
No, to nejspíš ne.
Jsem přežitek.
Máš spoustu historek a zážitků z cest...
Každý člověk může mít historky
a zážitky z cest. Stačí se zvednout a nasbírat je.
-Tak snadný to není. -Proč ne?
Tak například potřebuješ prachy.
-Tolik zas ne. -Ale dost.
Dobrá.
Zahrajeme si hru na "co kdyby".
Kdybys měla peníze, co bys podnikla?
Já peníze nemám!
Právě proto hrajeme "co kdyby".
Co bys podnikla, kdybys měla peníze?
Kolik?
Já nevím.
20 000 dolarů.
-To je spousta peněz. -Ano.
Takže co bys podnikla?
To je blbost.
Není!
No tak.
Chci to slyšet.
Možná bych šla na školu.
A nedělala bych barmanku v týhle posraný díře.
Možná bych se odstěhovala.
Možná do velkoměsta.
Kam?
Já nevím.
Do New Yorku, Los Angeles
nebo i jinam.
Cestovala bys?
Jasně.
Na jakou školu?
Já nevím.
-Tohle je blbost. -Proč?
Protože tohle se nikdy nestane.
Ale mohlo by.
Snění není blbost.
Učí mě to jeden moc zvláštní mladík.
Já vím, o co ti jde. A nepotřebuju, aby mě někdo zachraňoval.
Fajn.
Protože to nemám v úmyslu.
Fajn.
Tak co tu děláš doopravdy?
Vím, že to tvý americký turné je kec.
To nemůžu popřít.
Ale ten dopis od tvé babičky jsem fakt dostal.
A opravdu jsem si myslel, že ho napsalo dítě.
Takže jsi jel až sem kvůli tomu dítěti?
Je to složitější, než to zní.
Až ti bude tolik, co mně, budeš chtít vědět určité věci, třeba...
Bude se na mě vzpomínat, až umřu?
Mohl jsem něco v životě udělat líp?
Měl jsem něco udělat jinak?
A tys odpovědi neznal?
Jsem moderátor soutěžního pořadu.
Rozvedený.
Skoro se nevídám se synem ani s vnoučaty.
Zmeškal jsem pohřeb dobrého přítele.
To jsou kiksy.
Zatracený Dennis. To je můj bytný.
Změnil mi vyzváněcí tón.
Tohle bych měl vzít.
Briane.
Přijde mi docela hloupé dávat si kvůli kávě pásku přes oči.
Je to překvápko.
Vydrž...
Postav se... sem.
A nehejbat.
Nehejbat.
Pásku dolů.
Tradá!
Co ty na to?
Co říkáš?
No... To je divadlo.
No jasně.
Když jsi mi řekl, že chceš dělat divadlo,
napadlo mi, že koupím starej sál v centru
a ty si tu můžeš dělat, co chceš.
Vím, že to tu vypadá, jako by tu bydlela rodina mývalů
a měla tu moc mladejch,
ale pošlem sem někoho uklidit,
přidáme sem neony a všechno,
co si shakespearovskej byznys žádá, a...
No, pár reflektorů by asi bylo lepších.
Jasan. Co budeš chtít, kámo.
Co budeš chtít.
Jsem dojatý, Dennisi.
Opravdu.
Včera mi volali moji chlebodárci.
Potřebují mě zpátky.
Britská vláda?
Snad si vážně nemyslíš, že jsem James Bond?
Ne, jen jsem si dělal kozy.
V pohodě.
Ale ty jet nemůžeš, viď?
Bohužel musím.
Proto jsem tě ráno pozval na kávu.
Ovšem tohle jsem nečekal.
No a co všechny ty tvý řeči, že hledáš
smysl života a tak dál?
Co tvůj sen, že budeš dělat divadlo v úžasným sále, jako je tenhle?
Máš pravdu.
Promiň, Dennisi, zklamal jsem tě.
Zřejmě jsem už...
... příliš starý na to, abych přepřahal.
Když na to opravdu přijde.
No, aspoň jseš poctivej.
Promiň, že nepřijmu tvůj velkorysý dar.
Co s tím tady uděláš?
Nevím. Možná... striptýzovej klub?
Jo.
Jo, tam už je dokonce tyč.
Jednu tamhle a...
Tvoje mysl mě fascinuje.
Takže je konec.
Byla to... jízda, Bonde.
-Hodně štěstí. -Tobě taky.
Doufám, že Klepítko dobude svět.
Kladívko.
Jasně.
Mám nápad.
Zůstaň tady.
-Oukej? -Oukej.
Nehejbat.
... nikde žádný odpadky a tak.
Vy třeba semhle a vy tam.
Pokračujte, pokračujte.
Jo, jo, jo. Dobrý.
Dobrý. Fajn.
-Co se děje? -To je publikum.
A chtěj vidět představení.
Teda, tohle nevím jistě,
ale zaplatil jsem každýmu 50 babek, ať sem na půl hoďky přijde.
Jaké představení?
Brácho. Toužil jsi po tom,
abys mohl před publikem zahrát Shakespeara. Tak teď máš možnost.
Máš tu divadlo, diváky...
-Co víc bys chtěl? -Zkoušku.
Ne. Ty to zvládneš, chlape.
Víš, jak se to říká.
Levou zadní.
Dobrý den všem. Mockrát díky, že jste sem se mnou přišli.
Moc si toho vážím.
Čeká nás velká paráda.
Dnes budeme svědky génia v akci.
V podstatě uvidíte, jak vzniká Monika Lisa.
Takže dost řečí a vřele mezi námi vítám
toho jedinýho, velikána, mýtus, legendu, Jonathana Robbinse!
"Vás všecky znám a chvilku postrpím zahálky vaší bujnou nezbednost.
A v tom chci napodobit slunce vzor,
jež dopouští, by nízké škodné mraky
před světem kráse jeho stínily,
by, až se jemu zlíbí zjevit se,
jsouc železo víc došlo obdivu,
když trhá zlé, šeredné chumle par, o nichž se zdálo, že je udusí."
Přišels mě uplatit, abych zas byla s tebou?
Kéž by.
Přišel jsem ti říct, že už odjíždím.
Jasný.
Potřebují mě zpátky.
Ukázalo se, že beze mě trpí.
Jseš velká ryba.
Možná.
Máš moje číslo, takže budeme ve spojení, jo?
Dej vědět, jak se věci vyvíjejí a tak.
Není to hlas anděla na mém trávníku?
Zdravím vás, drahá.
Musím se vrátit do Londýna.
Bylo to nádherné.
Díky.
Velmi rádo se stalo.
No, tak se dívejte dál.
To víte, že budu.
No tak jo.
Tak já jedu.
Sbohem, pane Robbinsi.
Světlano. Bylo to krásné.
Budete mi chybět.
-Tuhle ženu si drž. -Budu.
Jo, a hodně štěstí s tím fitnesscentrem, barem,
lékařskou praxí,
nebo co to děláte.
Žádný strach, pane Bonde. Budu dál držet svět na svých bedrech.
Nu, Dennisi...
Jo.
Tohle bylo zcela nečekané potěšení.
Budeš mi chybět, brácho.
Až budeš někdy v Londýně, ozvi se mi.
To si piš.
Jo, a jestli se někdy opravdu dostanu
k tomu Shakespearovi, budete oba mými speciálními hosty?
Budem v první řadě.
Jasan.
Tak zatím čau.
Tvůj hrob jako by mi pořád něco vyčítal.
Ale nemám nikoho, s kým bych si promluvil.
V tom divném městečku jsem hrál Shakespeara.
První díl z Krále Jindřicha IV . Smál by ses mi až na půdu,
případně bys to ze mě vytloukl.
Ale měl jsem u toho zvláštní pocit, že jsem snad lidi opravdu zajímal.
Ne to, co tam dělám, ale spíš kdo jsem.
Tobě na mně nezáleželo proto, že jsem se stal někým.
Záleželo ti na mně, protože ti záleželo na mně.
Prosté.
Vím, že tohle nebylo tvoje oblíbené, ale...
Stýská se mi po tobě, příteli.
Haló?
Pomalu.
Pomalu. Ano.
Ne, poslouchej.
Hned tam budu, dobře?
Už tam jedu, jo?
Ruby, můžu něco udělat?
Já nevím.
Nikdo mi nic neřekne.
Jenom tady pobíhají a něco jí dávají.
Nevěděla jsem, komu zavolat.
To bude v pořádku.
Ten tvůj přítel, se kterým jsem tě viděl... Ubližoval ti?
Jo.
A víš, že to není v pořádku?
Jo.
Zasloužíš si víc než takového parchanta.
To já vím.
Díky, žes přijel.
Haló?
Davide? Tady Jonathan.
Měls pravdu, Davide, byl jsem strašlivý přítel.
Jsem v nebi, pane Robbinsi?
Alice. Jste naživu.
Prozatím.
Snad jste se nevracel jen kvůli mně?
Volala Ruby.
Vám na ní záleží.
Poznám to.
Budete na ni muset dohlídnout, až odejdu.
Budete v pořádku. Zajdu pro doktora.
Ale Jonathane. Já už v pořádku nebudu.
Rozumíte?
Ale jsem připravená.
Pane, jsem připravená.
A dobře vím, kam jdu.
A co vy, Jonathane?
Vy víte, kam jdete?
Ne.
Už ne.
Pak je nejlepší si to přiznat.
Jonathane. Vzpomínáte si, co jste mi řekl u mě na zahradě?
Řekl jste, že jste zapomněl na všechny maličkosti v životě.
Tak ať teď budete dělat cokoliv, nezapomeňte na jedno.
Soustřeďte se na tyhle maličkosti
a uvidíte, že nakonec změníte někomu život k lepšímu.
Hej. Někdo ti tady něco nechal.
"Rozhodni se správně."
Hezké.
Dobrá práce, Paule.
Vypadá to dobře!
Ruby! Ty jsi tady!
Říkals, že se musím rozhodnout, i když to nevyjde.
Moc jsi mě potěšila.
Zapsala jsem se na pár internetových kurzů.
Přemýšlím o zdravotní škole.
Ale říkala jsem si, že ještě zkusím cestovat.
Kdo ví, třeba někde najdu novej začátek.
Podle mě moc dobré rozhodnutí.
-Takže tohle je Anglie, jo? -Jo.
Na povrchu.
-Vypadá hezky, viď? -Nádherně.
-A to divadlo Henryho O'Connora? -Jo.
Napadlo mě, že toho skvělého chlapa nějak uctím.
I když se mi určitě vysmějí,
že jsem se na stará kolena zbláznil.
A i kdyby, koho to zajímá?
-A ta soutěž? -Vyhodili mě.
Jo, jo, jo.
Porušil jsem čerstvě podepsanou smlouvu.
Formulovali to jako vzájemnou dohodu
po mnoha letech věrných služeb.
Ale poslali mi moc hezkou bonboniéru.
-To mě mrzí. -Ne, ne.
Nic lepšího mě nemohlo potkat.
Můžem probrat ty peníze?
Když na tom trváš...
Tohle jsi dělat nemusel.
Když majetný přítel nepomůže nemajetnému,
pak nevím, kam ten svět spěje.
Mluvíš jako doktor Seuss.
Konečně klasik, kterého jsi četla.
Tak díky.
Jestli si myslíš, že jsem já pomohl tobě,
tak ti naprosto uniká pointa.
Víš?
To já budu navždycky věčný tobě a tvé babičce.
Jestli mě teď omluvíš, za čtvrt hodiny mám s někým
dlouho domluvený oběd, takže...
Jo, v pohodě, něco si tady najdu.
Ale já jsem se tě chtěl zeptat, jestli bys nešla se mnou.
-Ano. To bych ráda. -Výborně.
Tak nějak jseš jedinej, koho v Anglii znám.
Pro začátek to stačí. Půjdeme?
Půjdeme.
MALIČKOSTI
"... a hledající slávy bublinu v jícnu děla.
Potom sudí jest, břich kulaťoučký vycpán kapouny,
zrak přísný, vzorně přistřižený vous, pln moudrých vět a nauk zvětralých...
Věk šestý, pak se schýlil v hubeného šosáka; má trepky,
okuláry na nose a měšec po boku;
na lýtkách se spodky plandají, jež z mladosti si dobře ušetřil,
a hluboký hlas mužný piští v zvuku svém a kozmičí.
A výjev poslední tu konče divnou, děje plnou hru,
jest druhé dětství, čiré zapomnění,
kde zuby pryč a zrak
a chuť a vše."
Bravo!
České titulky Jiří Kobělka Iyuno-SDI Group 2022