PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jestli je někdo, kdo ten vir rozluští, je to profesor Waters.
Dobře, ale pokud to nezvládne, navrhuju na to všechno zapomenout.
- Co? - Budeme předstírat, že se nic neděje.
Owene, tohle není globální oteplování, nemůžeš před tím zavírat oči.
Takže...
po spřátelení se s obyvateli odlehlé nepálské vesnice,
mi starší povolili kopat v jejich starobylých polích, ale...
jak se mi podařilo najít tyto nedotčené vzorky virů,
které jsou tisíce let staré?
1200 PŘ. N. L.
Ví někdo?
Kdokoli?
No, možná nám pomůže moje bývalá studentka, doktorka Sprattová.
Co říkáš, Lolo?
Jak se mi podařilo najít
tyhle nedotčené vzorky tkání?
Protože jste hledal...
- Ve svém zadku, řekni to - Mlč.
- ...nad permafrostem. - Nad permafrostem.
Doktorka Lola Sprattová, vážení.
Panebože, děkuji vám.
Dobře. Díky, třído. To bude vše.
Nezapomeňte si přečíst druhou kapitolu klinických příznaků pokročilé patogeneze.
Je to vážně pecka a neříkám to jen proto,
že jsem náhodou autor.
Lolo, drahoušku. Je mi potěšením mít tě znovu ve svém přednáškovém sále.
Profesore.
Dobře...
Víš, připadá mi to jako včera, co jsme
probírali ebolu nad čajem a croissantem.
Promiňte. Doktor Richard Waters, profesor virologie.
Vy promiňte. Doktor Owen Maestro, chirurg dětí.
- A jak dlouho už jste manželé? - Cože?
To ne! Ne. My ne.
- Ne. My spolu pracujeme... - Hnus.
v dětské nemocnici, Childrensově nemocnici.
Péče o děti. To je skutečné poslání.
Kéž bych na ni měl žaludek, ale...
já se vždycky cítil lépe se zadkem na stoličce
a s nosem nad mikroskopem.
- To je pravda. - Musím říct, Lolo,
že jsem předpokládal, že tam skončí i tvůj nos.
V jeho zadku?
A co sem vás dva dnes přivádí?
Potřebujeme vaši pomoc, profesore. Stalo se něco zlého.
Moc zlého.
Jakože vážně...
zlého.
No, doufal jsem, že se tohoto dne nedožiju.
Čtyřiadvacátého září?
Dne, kdy bude člověkem stvořený vir ohrožovat celé lidstvo.
- Podívejte se na obrazovku. - Na co se díváme?
Pokud je vir ze São Paula stvořený člověkem,
měl by nést některé jeho nedokonalosti.
Jeho slabůstky. Jeho ego.
- Co vidíš? - Část lipidové obálky,
- ale vypadá natržená. - Není natržená.
Naříznutá drobným a precizním zářezem.
Proč by to někdo dělal?
Aby si připsal zásluhy.
Co vidíte tady?
Písmena.
„M. R. N.“?
Matteo Roberto Neri.
Mistr virové manipulace a bioterorismu.
Vzpomínám si, že jsem o něm četla ve škole.
To on vytvořil hemoragické opičí neštovice,
které srazily Namibii na kolena.
Říkalo se, že se sám omylem nakazil jedním ze svých odporných výtvorů.
Spousta lidí věřila, že je po smrti, jiní si nebyli tak jistí.
Velká většina na to vlastně neměla žádný názor.
Pokud je ale naživu, nikdy se vám nepodaří ho najít.
Tak co máme dělat?
Vše, co potřebujete, je přímo tady,
- ťuk! - Dobře, to je všechno moc hezké,
ale pokud máme jen studenou stopu...
Tady to je. V roce 1999 nastoupil do nemocnice ve Florencii v Itálii.
- Není záznam, že by odešel. - Dobře.
No tak jdeme do Florencie v Itálii a zkontrolujeme záznamy.
Na oslavu si pak můžeme dát jejich slavné špagety s masovými kuličkami.
Obávám se, že musím jít. Na Nádvoří zakladatelů je nová kavárna.
Moc rád jsem tě zase viděl.
- Ano. - Hodně štěstí.
Slib mi, že si budeš dávat pozor.
Pamatuj na minulé dva doktory,
kteří se vydali hledat známého bioteroristu.
O těch jsem neslyšel.
Přesně.
Někdy bych si o nich ráda poslechla.
Vždyť přesně to teď děláme.
FLORENCIE
Takže nejcitlivější italské lékařské záznamy skladují tamhle, jo?
Jo. Ale nepočítala jsem s tolika strážnými.
To by neměl být problém.
- Jak kolem nich projdeme? - Mám nápad. Pojď!
Dobře, co tam máš?
Do prdele!
To nosíš v kapse lepicí pásku?
Jo.
Měl jsi ji v kapse celou tu dobu?
Jo.
- Měl jsi ji v Berlíně? - Jo.
- Měl jsi ji i v Dortmundu? - Jo.
- A máš ji i tady v Itálii? - Ano, ano.
- A když jsme skákali z letadla, tak taky? - Jo.
- Dobře. Ustup. - Dobře.
Páni, paráda.
Panebože.
Možná jsi měl tu díru udělat trochu větší?
Do prdele.
- Jsem uvnitř. - Fajn.
Jsem uvnitř.
- Tvař se, jako bys tu pracovala. - Jo.
Ahoj. Kód jedna, co? Pracuju tady.
Ahoj, s tebou pracuju taky.
Fajn.
- Ta kartička. - Co?
Seber tu kartičku.
Prostě to odcvakni z kapsy.
Jsem uvnitř.
Kde to je?
Přesně za tři minuty
si uvědomí, že jí chybí kartička a přijde se podívat.
- Odkud máš to číslo? - Dvě minuty, padesát šest sekund.
Když to říkáš.
N-O-E, N-O-E. Jo! Podívej.
Podívej. Tady to je.
Neriho složka musí být někde tady.
Taky miluješ vůni starého papíru? Je tu tolik historie.
Uvidíme, jestli se jim někdo utopil při vodním pólu.
Hej! Mám ji! Mám Neriho složku.
Dobře, mám to. Tak se podívejme.
- Hele, podívej, italský Playboy. - Owene.
- Co? - Světlo.
POLICIE
Pojďme. Jdeme.
- Owene! - Já se vrátím, holky.
Jo, Neri v roce 1999 omylem nakazil sám sebe.
Celé měsíce byl v karanténě.
To je ale blbec.
Tady se píše, že denně potřebuje injekce
experimentálního a vysoce nebezpečného antivirového přípravku.
Tohle nikde neseženeš, už roky je to nezákonné.
Takže zjistíme, kdo mu podává léky
- a tím ho najdeme. - Jo.
Je zamčeno!
Jsem uvnitř.
- Není jiná cesta ven. - Jdeme na to.
- Tři... - Tři...
- Dva... - Dva...
- Jedna. - Jedna.
ROZVOZ MATRACÍ
No do prdele.
Poprvé, co vidím někoho umřít.
Panebože. Panebože.
Kurva! Do prdele!
Do prdele!
- To bylo hustý! - Jo, vážně dobrá práce.
- Bylo to fakt hustý! - Jo.
Do prdele! Do prdele!
Díky... Díky... Díky...
Na letiště, prosím.
- Sleduje nás někdo? - Ne, myslím, že nikdo.
- Fajn. - Určitě viděli,
jak špatně se ta matrace trefuje a vzdali to.
- Jo. - Tak kam teď?
No... Je jedna tajná klinika, kam chodí lidé s dostatkem peněz,
aby je léčili nelegálními prostředky, jaké potřebuje Neri.
Je v Africe.
To jako vážně? V Africe?
Fajn, řidiči, otočte auto. Odvezte nás do Afriky, prosím.
Promiňte,
můžu vidět vaše doklady?
ÚSTŘEDÍ CDC ATLANTA, GEORGIE
Důležité ale je,
že naši lidé pracují přímo s místními reakčními týmy
ve všech nakažených městech.
Pane? Volá vám senátorka Barneyová.
Barneyová?
Co? Řekni jí... že mám jednání.
Ne, ne, to nám nesežere.
Seru na to! Spoj ji.
Senátorko, jak se máte?
Viděl jste hlášení o počtu obětí?
Ano, madam. 237 nakažených.
A 228 z nich je mrtvých.
Ale jaké štěstí má těch 9 přeživších?
No páni! Celých 9 přeživších.
To by asi mohli založit baseballový tým.
Pořád jsou na tom dost špatně, madam, ale můžeme začít navrhovat dresy,
trochu to zorganizovat, ale nenechal bych je hrát,
- dokud nebudou... - Pattone,
máme tu napadená města na všech kontinentech.
Je vysoce pravděpodobné, že vir unikne z karantény.
Pokud dorazí do Spojených států, vypukne masová panika.
Co řeknu svým voličům?
Mí voliči mě nemůžou volit, když budou mrtví.
Při vší úctě, senátorko,
tento typ útoku je přesně ten důvod, proč jsem v Kongresu žádal více peněz.
Takže teď spustíte, že tento typ útoku
je přesně ten důvod, proč jste v Kongresu žádal více peněz?
Jen říkám, že tento typ útoku
je přesně ten důvod, proč jsem v Kongresu žádal více peněz.
Ukažte mi, že tu epidemii zvládnete
a budete mít moji podporu při dalším jednání o rozpočtu.
Koukejte to vzít pevně do rukou, Pattone,
jinak budete mít plné ruce práce s otvíráním pracovních inzerátů,
protože budete nezaměstnaný a budete si hledat nové místo.
47 NAKAŽENÝCH 32 ÚMRTÍ
SÚDÁN
Tohle je klinika, kde se skrývá Neri?
Jo. Najdeme ho, získáme lék a vypadneme odsud.
...dál pátrají po informacích. Vracím ti slovo, Jime.
V tuto chvíli se zdá, že je vir pouze v pěti městech.
Experti nemají tušení, kdo tento unikátní vir vytvořil.
Byl jsem to já!
Je to napsané přímo na tom viru!
Moje mistrovské dílo a nikdo o tom neví.
- Vaše ranní infuze, signore. - Ach, buď opatrný Lorenzo.
Tyhle léky způsobily, že mám maso měkké
jako přezrálá broskev.
PŘÍCHOZÍ HOVOR ODEMKNĚTE OBLIČEJEM
Ano. Cože?
Ne. Děláš si legraci? Kdy?
Zrovna teď?
To je něco, že? Je dobře, že voláš.
Kdyby se něco změnilo, dej zase vědět, jo?
Due američtí agenti mě jdou zatknout.
- Cože? - Budou tu každou chvíli.
Musíme utéct! Nebo se schovat!
Proč se smějete?
Ví, že jsem to byl já.
Jsem zase slavný!
Tohle je pevnost.
Zatracená, posraná, vybuchlá pevnost.
Tamhle je.
Anais des Jardinová. Ona to tu řídí. Zdiskreditovaná výzkumnice z Normandie.
Odebrali jí lékařskou licenci,
protože zjistili, že dělá testy na dětech.
To je ale zrůda!
Vlastně naopak, testovala děti na malárii
a pak je z malárie léčila.
Aha, to není tak hrozné.
Pak ale brala jejich orgány pro černý trh.
- Teď mám trochu smíšené pocity. - Jo.
To je Neri?
Jé, dobré ráno Hanzi.
Já jsem Hanzi.
Osobně bych řekla, že je to muž jménem Hanzi.
No, k Nerimu se bez pomoci des Jardinové určitě nedostaneme.
- Počkej, myslím, že to mám. - Poslouchám.
- Musíme tam zapadnout, že? - No, ano.
- A je to zdravotnické zařízení. - Jo.
- A my jsme co? - Jen přátelé.
Ale abychom vydělali peníze, tak...
Prodáváme oblečení na eBayi.
- Profesionálně jsme ale... - Jsme doktoři!
Myslím, že víš, kam tím mířím.
Dobrý den, jsme interiéroví dekoratéři
a jak to tak vidím, přišli jsme sem právě včas.
Já se jmenuji Nathan LeMuir a tohle je má společnice...
Lola Sprattová.
Doktorka Lola Sprattová.
- Kdo vás poslal? - Jeden náš starý klient,
Matteo Neri. Myslím, že je váš pacient.
- Řekl vám o tomhle místě? - Samozřejmě.
Je to náš starý přítel. Říká nám všechno.
Signor Neri, musíme jít. Hned!
Ne, žádný strach, můj věrný Lorenzo.
Já mám plán, víš?
Hele, vzhledem k vašemu oboru chápu,
že interiérové dekorace nejsou vaší prioritou,
ale to neznamená, že to tu nemůžeme trochu
vybarvit, trochu to prohřát, možná přidat trochu mosazi.
Doporučila bych polštáře.
Dekorativní polštáře. Možná je trochu rozhodit.
Co třeba stůl?
Co takhle věšák?
Možná pytel na sezení.
- Osvětlení. - Židle.
Konferenční stolky.
- Židle. - Napadají mě tapety,
tapety, tapety
úplně všude.
V tom má pravdu. V tom má pravdu.
Jo.
- Jo. - Přesně.
- Tak... - Co začít s prohlídkou?
Můžeme se podívat na pokoj našeho kamaráda Mattea Neriho.
Známe ho.
Hej, Hanzi! Pojď sem.
Chci tě omráčit a předstírat, že jsem ty.
Pojď sem.
- Já jsem Hanzi. - No nekecej.
Vážně se mi líbí ten zoufalý vzhled budov.
A ty díry po kulkách jsou okouzlující.
Ano.
A podívej na ty židle.
- Židle. - Dobré ráno, Hanzi.
- Dvojnásobná dávka cvičení? - Já jsem Hanzi.
To je Hanzi. Pořád říká, kdo je.
Signor Neri.
Další část bychom měli řešit sami.
Před vámi by nemusel být upřímný ohledně estetičnosti zařízení, víte?
- Dobře, ale rychle. - Děkujeme.
- Tady je. - Fajn.
Je konec, Neri!
Já jsem Hanzi.
- Co? - Co?
Já jsem Hanzi.
To není on.
Ten druhý Hanzi, co jsme ho minuli!
To byl Neri! Teda, nakopala bych si.
- Kopnul mě! - Mně dal pěstí!
Do prdele!
Ti dva jsou moji!
To je ta ženská, co se nás pokoušela zabít v letadle. Měla by být mrtvá.
Pojď, pojď!
Hej! Zatýkáme tě, ty sráči!
Vyzvedni mě! Přijeď sem s autem!
Trefil mě přímo do krku!
A já si zrovna oholila ohryzek.
Mimochodem, vypadá skvěle. Chtěl jsem ti to říct.
Měli bychom jít za ním.
- Fajn, jsem v pohodě. - Jo. Já taky.
Stůj!
Stůj! Neri!
Víme, co jsi udělal. Potřebujeme lék.
Já jsem Hanzi!
Dobře.
Jsi doktorka, že? Co říkáš na moji práci?
Tvůj vir? Je děsivý...
a překrásný.
Je víc než překrásný.
Je perfecto!
Kéž bych se tak mohl setkat s člověkem, který ho stvořil.
- Cože? Ty jsi ho stvořil. - Ne!
Já se jen řídil instrukcemi.
Dostal jsem překrásnou mapu
a vybudoval jsem podle ní velkolepou cestu.
Počkat, ty jsi použil mapu ke stavbě cesty?
Otázka, kterou byste si měli klást, je:
„Kdo vytvořil tu mapu?“
Kdo vytvořil tu mapu?
Tahle metafora je peklo! Řekni nám,
kdo navrhl ten vir!
Na zem, seš starej blázen.
To je urážlivé!
Stůj!
Sbohem moji hloupí američtí přátelé.
Ne!
Chyť ho!
- Prosím! Drž ho! - Držím!
Moje ubohé měkké maso takový nápor nevydrží!
- Nepouštěj ho! - Nepustím!
Já se rozpadám!
No fuj!
- Panebože! - Ne!
Cítíš to?
Panebože! To je hnus!
- Hnus! - Panebože.
A ten zvuk, ten byl takový jako by...
vlhký?
Dost! Sklapni. Zavři, kurva, hubu!
Bezva.
Jediná osoba, která mohla mít lék, je teď po smrti.
Všechna práce byla úplně k ničemu.
Peněženka. Možná má něco v telefonu.
ODEMKNĚTE OBLIČEJEM
ZKUSTE TO ZNOVU
- Je zamčený. Co je to? - Co?
K odemčení potřebujeme jeho obličej.
Jdeme pro jeho obličej.
- Ne! - Ošklivej pes!
- Vypadni ty čokle! - Ošklivej pes!
Ty blbý psisko! Táhni! Táhni!
No paráda.
Zvorali jsme to.
Uvízli jsme se uprostřed Afriky.
Došel nám čas a nic nemáme.
Podívej. To je Neri zamlada.
Ano.
Panebože.
Neri má dvojče.