Gledam kristalne kapi kiše
I lepota svake od njih
Blesne pod sjajem mesečine
Stvarajući mi paučinu u mislima
Kad pomislim na tebe ponekad
I želim da budem s tobom
Samo nas dvoje
Možemo uspeti ako pokušamo
VELIKO OTVARANJE
Samo nas dvoje Nas dvoje
Samo nas dvoje
Ovde u hotelu na sigurnom
PRIJAVLJIVANJE
Samo nas dvoje Ti i ja
Zajedno smo, ti i ja
Kako vreme leti
Voleo bih da se ništa ne menja
Samo nas dvoje
Možemo uspeti ako pokušamo
Samo nas dvoje
Samo nas troje
Možemo uspeti ako pokušamo
SREĆNA 125. GODIŠNJICA
Samo nas troje Ti, ti i ja
Samo nas troje
Živimo u Hotelu Transilvanija
Samo nas troje Ti, ti i ja
Tako je Samo nas troje
Možemo uspeti ako pokušamo
Samo nas troje Ti, ti i ja
Nazdravljam Hotelu Transilvanija koji slavi 125 godina postojanja!
Živeli.
Bravo. -Svaka čast.
Da, sjajno je. Hvala, Džoni.
Kakvo divno iznenađenje.
Ali sad je vreme
za isplaniran deo proslave.
Ovo je bio samo početak, Drakče.
Ti samo sedi i uživaj u proslavi godišnjice.
Opusti se, tata. Džoni se baš potrudio da sve organizuje.
Drži sve pod kontrolom.
Ne.
Džoni preuzima proslavu!
Udrite.
Izvedite pse.
Pse?
Srećna godišnjica hotela, deda Drakče.
Dobar dečko.
Idemo, Frenk.
Zar nije super? Džoni me je naučio.
I morali smo samo dvaput da mu zamenimo ruke na probama.
Ledena skulptura, idemo!
Pirotehnika!
Da!
SREĆNA GODIŠNJICA
BAŠ FOBRO KAO
"Baš fobro..." Ne!
Vatra! Loše!
Ovo nije dobro.
Dobro, sad je dosta.
Tata?
Ne mogu da zamrznem druge vampire.
Ćao, Mejvi-luče.
Samo unosim neke sitne izmene.
Tata, Džoni je sve to uradio za tebe. Hteo je da učini ovaj dan posebnim.
Tako što je uništio moju pažljivo isplaniranu zabavu?
Hvala ti, dragi zete.
Šta si rekao? -Ništa, šišmišiću.
Tata, znam da se ti i Džoni ne slažete uvek,
ali volim ga i ne bih ništa menjala.
Stvarno? Sigurna si da ne bi unela neke malecne izmene?
Bolje, zar ne?
Ne!
Savršen je takav kakav jeste.
Dobro. Kako god ti kažeš, šišmišiću.
Nastavimo sada ovaj poseban dan.
Jer će postati još posebniji.
Dobro. Šta si smislio? -Ko, ja? Ništa.
Izgleda sam razbio. U redu, sledeće imamo...
Hvala ti, Džoni. Baš divno.
I ne zaboravite, tačno u ponoć,
imaću vrlo posebno saopštenje za vas.
Do tada, zavalite se i uživajte u bendu.
Jesi li spreman za govor, slatki očnjaku?
Da, valjda. Ali...
Džoni mi zadaje najveću glavobolju u celom mom postojanju.
Kao ogroman drveni kolac kroz moj mozak.
Znaš kakav je Džoni. Ponekad se zanese.
Upravo tako. I sve uništi.
U tome je i problem.
Moraćeš da se navikneš da se stvari rade
malo drugačije nakon što se penzionišeš.
Penzionišeš...
Penzioniše?
Ne tako glasno. Mejvis ima supersoničan sluh.
Zašto bi nas prisluškivala?
Ne budi paranoičan.
Da, sigurno si u pravu. Samo...
Ne želim da još nešto pođe naopako.
Sve mora da bude savršeno kad konačno predam hotel Mejvis.
Šta?
I Džoniju.
Da, i Džoniju.
To je veliki korak.
Znam koliko ti ovaj hotel znači.
Da. Ali vreme je da ga prepustim.
I počnem novo poglavlje. Zajedno.
Pa, ti si naprosto divan, zar ne?
Ne nazivaju me džabe Grof Veličanstveni.
Stvarno?
Takođe i Mračni princ šarma.
Gospodar cmakanja.
Prestani, Drakče.
Slatko ti je uvo, dušo. -Besnila mi.
Nećeš mi poverovati. -Šta se događa?
Džoni, bolje sedi da čuješ.
Dušo, dižeš mi tenziju.
Tata će se penzionisati i ostaviti nam hotel.
Dobro je. Samo je pojeo previše šećera.
Nisam ni znao da razmišlja o penziji.
Nisam ni ja.
Bože, Mejvis. Baš mi je drago zbog tebe. Bićeš neverovatna.
Misliš, mi ćemo biti neverovatni. Tata ostavlja hotel oboma.
Stvarno? Oboma? Jesi li sigurna?
Naravno. Zašto ne bi?
Ne znam. Nisam baš stekao utisak
da o meni razmišlja kao o članu porodice.
O čemu to pričaš? Naravno da si član porodice.
Znam. Ali znaš kakav je Nadžak Očnjak ponekad.
Čini se kao da jesam, ali ne stvarno.
To nije istina.
Pa više nije.
Ne smemo da upropastimo iznenađenje.
Tako je.
Prošetaću se.
Kako ide? Nema ništa novo. Nemam ništa da kažem.
Osim što će se dogoditi najlepša stvar na svetu.
Eno ga.
Hej, Drakče!
Nemoj. Ne. Iskuliraj, Džoni.
Imaćeš dovoljno vremena da mu zahvališ kasnije.
U redu, da vidimo.
"Najdraža familijo, prijatelji i poštovani gosti,
počinjem novu fazu u životu.
I mislim da je vreme za novo poglavlje Hotela Transilvanija.
S velikim ponosom i čašću
predajem ključ hotela..."
Drakče! Ne mogu da verujem.
Eksplodiraću od uzbuđenja u hiljadu delova,
a oni će eksplodirati u milione sićušnih delova.
Šta?
Moćni kralju, celim svojim srcem prihvatam ovu veliku čast.
Čast? -Ovim moćnim ključem,
otključaću budućnost i otvoriti vrata novoj sudbini
velikog Hotela Transilvanija.
Toliko ideja. Vrti mi se u glavi od kreativnosti.
Horizontalni liftovi,
kartice za goste za opuštenije razgovore,
opcije za uštedu energije.
MUZIKA
SOK
DŽONIJEV HOTEL
Sobni bicikli kao izvor energije.
Biće to ekstremno Džonijevo preuzimanje!
Ne mogu to da uradim!
Mislio sam da mogu da dam hotel Mejvis i Džoniju,
ali on će sve uništiti!
Moram da se izvučem iz ovoga. Moram.
Ja...
Polako, gospodine Džoni.
Mislim da je došlo do nesporazuma.
Zapravo ne mogu da vam dam hotel.
Molim?
Da.
To je stari, veoma stari,
skoro antički,
vrlo ozbiljan zakon o svojini.
Zakon o svojini?
Da.
Kaže: "Nijedno imanje, bilo stambeno ili komercijalno,
nikad ne sme da bude preneto u vlasništvo ili nasledstvo čoveku.
Jer, ako bi bilo, po zakonu,
onda će to imanje biti oduzeto i vraćeno prethodniku u posed."
Ozbiljne neke odredbe.
Iskreno mi je žao.
Vrlo rado bih ti dao hotel,
ali nisi čudovište, pa ne mogu.
Šta je onda to veliko saopštenje?
Ja...
Jesi li uzbuđena zbog objave?
Nemaš predstavu.
Misli. Moraš nešto da objaviš.
Tu si. Zamalo da propustiš.
Najdraži prijatelji i...
Šta mu je?
Čoveče, što je nervozan. -Teško mi je da gledam.
Ispljuni. -Grifine!
Šta? Umire na pozornici.
Znam, ali pokaži poštovanje.
Počni više!
"Najdraža familijo, prijatelji i poštovani gosti,
počeo sam novu fazu u životu."
Evo ga.
"I mislim da je vreme
da se Hotel Transilvanija...
Proširi!"
Da! Proširujemo hotel.
Šta? -Šta?
Da.
Da bismo se izborili s rastućim redovima,
drago mi je da vam kažem
da ćemo dodati novi toalet u prizemlju.
Kupatila nikad dosta.
Ali zar nisam čula...
Čoveče. Za sve sam ja kriv.
Nastavimo sa zabavom.
Pusti muziku, Blobane.
Da! -Da!
Gledajte ovo.
Dobro. Uspelo je.
Sad se samo saberi
pre nego što naletiš na... Erika!
Šta se to dogodilo gore?
Šta? Šta kažeš, draga?
Muzika je tako glasna.
Da, prepusti se, dušo. -Drakče!
To je bilo blizu. Mejvis!
Novi toalet? Stvarno, tata?
To je bilo veliko iznenađenje?
Nisi hteo ništa drugo da objaviš?
Šta, na primer?
Ne znam, svoju penziju?
Molim?
Slušaj ovaj ludi ritam. Đuskaj, šišmišiću.
Tata, čekaj!
Čoveče. Za sve sam ja kriv.
Sve sam uništio. Zato što nisam čudovište.
Želiš da postaneš čudovište, je li?
Van Helsing?
Mogu da ti pomognem s time.
Imam pravu stvar u laboratoriji.
Pitanje je, gde sam je ostavio?
Sve je dobro organizovano. Ne diraj ništa.
Izvinite. -Nije tamo.
Nije ni ovo. Mora da je negde pozadi.
Hajde. Požuri.
Ovuda.
Prati me!
Opala!
Znam da je ovde negde.
Halo?
Van Helsing?
Našao sam.
Gle, Zrak čudovištikacije.
Može da pretvori bilo kog čoveka u čudovište.
Strava! Ali da li je bezbedan?
Odlično pitanje.
Treba nam zamorče.
Upoznaj Điđi.
Preslatka je.
Ne zadugo.
ČUDOVIŠTE - LJUDSKO BIĆE
Hoću i ja ovakve zube.
I sedmoro očiju, laserski vid i...
Ne ide to tako.
Ko zna kakva ćeš gnusna zver postati?
Saznajmo onda.
Bez brige, Mejvis. Ovo će sve da ispravi.
Samo napred, brate.
Ovo je čudno. Ništa se nije dogodilo.
Ne osećam se najbolje.
Ne.
Tata?
Drakče?
Dušo? Srce?
Tata?
Šta je ovo?
Halo? Van Helsing?
Da li je sve u redu ovde?
Ima li koga? Ko je tamo?
Zdravo, Drakče. Šta ima?
Džoni?
Da, ja sam.
Ja sam čudovište. Vidi ove velike šape.
I kandže. I ove uši, baš su šiljate.
Vidi, imam i rep.
Zašto...
Kako... Zašto si... Kako si...
Upotrebio sam Van Helsingov zrak.
Sad možeš da daš hotel Mejvis i meni,
kao što si želeo.
Zaboga, Mejvis!
Oduševiće se novim Džonijem.
Idemo da joj pokažemo. -Čekaj.
Mejvis!
Ne. Mejvis će me ubiti.
Mejvis!
Popraviću to.
Mejvis! Imam divne vesti.
ČUDOVIŠTE - LJUDSKO BIĆE
Imam te.
Izvinjavam se.
Šta?
Ne mogu da verujem.
Košmar je završen!
Opet sam ljudsko biće!
Bolje da pripazim. Svuda oko mene su čudovišta.
Oprostite, prolazim. -Ne.
Mejvis!
Mejvis! Ovo će biti najgotivnije iznenađenje
kad vidiš šta je iznenađenje.
Zdravo, Piško. Zdravo, Denise. Zdravo, Vini.
Tata? Jesi li to ti?
Da, zar nije super?
Moram da pokažem vašoj mami.
Deda Drakče. Ono je bio moj tata?
To nije bio tvoj otac.
Već neko nasumično čudovište.
Sve je normalno.
-Sve je normalno.
Mejvis! Gde si?
Zabava!
Mejvis! Imam najbolje vesti!
Ne.
Drakče?
Ne. Nešto nije u redu.
Ali ne brini se.
Ja ću ti pomoći, Drakče!
Frenk, uspori. Nisi na takmičenju.
Drakče?
Zdravo, ljudi.
Džoni?
Jesi li to ti?
Da, ja sam. Super je, zar ne?
Šta se događa? -Šta ti se desilo?
Čekajte, gde je Drakče? -Upomoć!
Drakče? Dođi ovamo.
Jesi li video Džonija? Postao je čudovište.
Znam. Ne mogu da letim.
Je l' rekao: "To je daleko?"
Ne, definitivno je pomenuo leptire.
Prestani da se zavitlavaš i dolazi! -Ne zavitlavam se. Ja...
Društvo? Nije se pretvorio u slepog miša.
Bez brige. Ja ću.
Drakče? Izgledaš...
Izgledaš užasno.
Ne.
Ne! To je nemoguće!
Pogledaj nas, Drakče. Ti si čovek, a ja sam čudovište.
Kao u "Uvrnutom petku", samo što je utorak.
Gde je? Mora da bude ovde negde.
Šta se događa, Drakče?
Moram da pronađem zrak. -Misliš na onaj tamo?
Hajde.
Zašto ne radi? Hajde.
Mislim da je polomljen.
Ne! To ne može biti. -Jeste li videli mog tatu?
Hajde, Džoni. Gubimo se odavde.
Nema šanse. Moram da kažem Mejvis da smo opet u igri.
Sad kad sam postao čudovište.
Ne. Poslušaćeš me.
Poći ćeš sa mnom.
Mejvis. Imam sjajne vesti.
Džoni!
Drakče, šta nije u redu?
To je zbog čovečnosti.
Drakče! Bože! Šta ćemo da radimo?
Brzo, vodi me Van Helsingu.
Dobro. Tu sam, Drakče.
Nemojte da kažete Mejvis.
U laboratoriju! Brzo! Čujem kako mi se topi utroba.
Šta se ovo dogodilo?
Je l' to bio moj tata? -Ne. Šta? Ne.
Nikako. -Ne.
Promenila si frizuru?
Šta se događa?
Vejn je hteo da nam pokaže neke nove plesne pokrete.
Plesne pokrete? -Da. Hajde.
Dobro.
Ako mi vidite tatu, recite mu da moram da pričam s njim.
Da.
Gledajte me. Da.
Slomljen je.
Kristal je napukao, a to se ne može popraviti.
Čekaj, šta?
Onda nabavi novi.
Neko se oseća bolje.
Ovi kristali su vrlo retki i teško ih je nabaviti.
Trebalo mi je tri godine da nađem ovaj.
U to vreme sam bio mladi lovac na čudovišta.
Ne previše, ali osećao sam se tako.
Dobro, ne treba mi cela priča.
Srećom po tebe,
bio sam dovoljno briljantan da ugradim lokator u zrak,
za ovakve situacije.
Eto ga.
Južna Amerika?
Super. Tamo sam istraživao pećine s mladim norveškim rvačima.
Skoknimo tamo po novi.
Kad bi bilo tako jednostavno, prijatelju.
Prvo moraš da prođeš podmuklu džunglu.
Opstanak je diskutabilan.
Zatim ideš niz opasnu reku.
Dok ne stigneš do Pećine odraza.
Gde je ulazak smrtonosan,
a bekstvo nemoguće!
Tamo sam ostavio svoj zadnji desni točak.
Žao mi je zbog tvog gubitka?
Pa, srećna potraga.
Ovo je katastrofa.
Bez brige, Drakče. Vratićemo mi tebe na staro.
Ali prvo ću da kažem Mejvis da odlazimo.
Ne. Ne smeš da joj kažeš.
Zašto?
Zato što će onda hteti da pođe s nama.
A mislio sam da ovo bude putovanje na kom ćemo se povezati kao otac i sin.
Da. Znaš, samo nas dvojica?
Stvarno?
Strava! -Stani.
Biće vremena za grljenje na putu.
U redu. Vreme je da pođemo. Ne časimo ni časa.
Pa da. Još uvek sam čovek.
Ne znam. Iznenadio sam se. Ovo je u suštini poboljšanje.
Zar ne? Džoni izgleda mnogo bolje kao čudovište.
Da, baš je zgodan.
I zelena boja mu ističe oči.
Od Drakčeta je.
"Idemo da nađemo kristal za zrak da se vratimo u normalu.
Nemojte da kažete Mejvis?"
Drakče to uvek uradi.
Ne volim kad stajem između njega i Mejvis.
Šta da mu odgovorim?
Možda: "Ne, više nećemo da te pokrivamo!"
Da. "Pošto si sada ljudsko biće, ne možeš nam ništa!"
"Sam obavi svoj prljavi posao."
Dobro, ukucao sam. Šaljem.
Šta? -Šta?
Stvarno si to poslao? -Sad smo u nevolji.
Ne. Poslao sam mu gif.
Hej, Blobane. Vidi ovo.
Ta ti je dobra, Blobane. -Nazdravimo Blobanu.
Ne, Blobane, samo sam rekao: "Nazdravimo gomili sjajnih momaka."
Šta misli da sam rekao?
Živeli!
Nešto se događa.
Ne. Nos.
Zašto? Moji šavovi.
Šta se...
Šta se događa?
Šta...
Moje krzno!
Ne. Šta je ovo, ljudi? Ćelavim?
Šta se događa?
Golać! -Golać!
Šta ima, momci?
On je baš nadrljao.
Mnogo je bolje kad letiš kao čudovište.
Zar ne, Drakče?
Je l' sad bolje?
Bojiš se letenja?
Kako ovaj avion uopšte leti?
Kakav je to zvuk? Osećaš kako nešto gori?
Krilo je zalepljeno izolir trakom?
U redu, narode.
Dostigli smo visinu krstarenja. Ne očekujemo turbulencije.
Zavalite se, opustite i uživajte u letu.
Drakče.
Mislim da se opet pretvaraš u čudovište.
Moram u toalet.
Osećaš se loše?
Da. Samo moram da...
Zavrti se.
Možda ti hrana smiri želudac.
Ne? Onda će možda svež vazduh pomoći.
Deluje mi bolje.
Da, hvala najlepše.
To mi je posao.
Tata. Moramo da razgovaramo.
Tata, jesi li tu?
Tata?
Gde je on?
JA - HOTEL - TATA
BELEŠKE ZA GOVOR
"Da uručim ključ hotela svojoj voljenoj ćerki Mejvis"?
Bila sam u pravu. Tata je hteo da mi prepusti hotel.
Ali zbog čega se predomislio?
Zdravo, dušice. Jesi li video dedu Drakčeta ili svog oca?
To nije bio moj otac.
Već neko nasumično čudovište.
Sve je normalno.
Dobro, da. Nešto se definitivno događa.
Strava.
Siguran si da ne želiš pomoć?
Rekao sam da mogu sam.
Sunce!
Drakče? Sunce više ne može da te sprži.
Sad si ljudsko biće, sećaš se? Bezbedno je.
Sunce.
Veličanstveno je.
Ne mogu da verujem da sam čitavog života
propuštao ovaj elegantni sjaj.
Predivno je, čudesno.
To je...
Probija mi oči.
Slep sam.
Čuvaj!
Drakče!
Ništa ne vidim.
Sklanjaj se!
Ima li koga?
Halo? Džoni!
Imam te. Izvinjavam se.
Oprostite. Prolazim.
Eto tako. Dobro, ostani tu.
Naći ću nam taksi.
Taksi...
Izvinite.
Ovo je bilo čudno.
Šta li se tu zbilo?
Điđi?
Điđi!
Zakleo bih se da si se povećao.
Hajde, Drakče. Pridruži mi se.
Zašto idemo tako sporo?
Džoni.
Tvoja težina nas usporava.
Nimalo nismo odmakli. -Stvarno?
Bez brige, Drakče. Imam ideju.
Čekaj malo.
Dobro, društvo, sad je bezbedno.
Bio si nag sve ovo vreme?
Da. Zašto bi samo moje naočare bile vidljive?
Ne razumem. Zašto se krijemo?
Ako nas Mejvis vidi, znaće da nešto mutimo.
Drakče je rekao da će on i Džoni naći lek.
Samo treba da se pritajimo do tada.
Jesi li videla mog tatu? -Jesi li videla svog tatu?
Ne, nisam ga videla još od zabave.
Zdravo.
Da li ste videle Vejna?
Gde je Frenk?
Nestao je od zabave.
Nisam videla nijednog od njih.
Da li ih je iko video? -Nadam se da ne mute ništa.
Bili su na podijumu... -Umalo da zaboravim Blobana.
Frenk?
Zdravo, dušo. Šta ima?
Frenk, šta si to uradio?
I ko su oni ljudi?
Mejvis, to sam ja, ujka Grifin. Zar me ne prepoznaješ?
Ne. Bukvalno te nikad nisam videla.
Mareje?
Glavom i bradom starom 5000 godina.
Vidi ovo. Baš zabavno.
Budan sam.
Vejne? Jesi li to ti?
Gde je tata?
Vaš tata?
Ne znam gde je on. Tek sam stigao. Zovem se Volter.
Mama!
Nije duhovito, Vejne. Ne smejem se.
Ostavim te na pet minuta i ti se pretvoriš u ljudsko biće?
Dušo, opusti se.
Prestanite. Bloban nije desert, jasno?
Mejvis, šta se događa?
Slušate najnovije vesti iz međunarodne redakcije.
Tata?
Ovaj prizor se odigrao kod lokalnog aerodroma
gde je neidentifikovano čudovište spaslo zbunjenog čoveka
obučenog u kostim za Noć veštica.
Čekajte, pomalo izgleda kao...
Džoni?
Da.
Tvoj tata je sad ljudsko biće, a Džoni je čudovište.
Ne. Nisam to smeo naglas da kažem.
Hvala na prevozu.
MEJVIS MOBILNI
Džoni.
Džoni, požuri.
Zbogom, narode!
Hajde. Nemamo vremena za ćaskanje.
Moramo da prođemo džunglu da bismo našli kristal.
Džoni, nismo se pomerili ni pedalj.
Bez brige, Drakče. Ja ću sve da sredim.
I poslednji detalj.
Sad si spreman za prirodu.
Dobro, kako god. Možemo li samo da krenemo?
Čekaj, Drakče. Zaboravio si kovčeg.
Dobro. Nađimo sada taj kristal.
Hajde, Drakče. Obožavaćeš pešačenje.
Zar te zvuci prirode ne umiruju?
Kakav je to miris?
Šta je to?
To sam ja.
Drakče, opusti se. Samo ti treba kupanje.
A gde ću da nađem kupatilo usred džungle?
Mislim da si alergičan na polen.
Gluposti, ja...
Džoni!
Kako sam natopljen vodom,
a iznutra suv kao barut?
Koliko još ima?
Ne.
Ne!
Nikad nećemo stići.
Drakče. Zar nije ovo nešto posebno?
Voda. Hvala ti. Topim se.
Ne!
Čekaj, Drakče.
Moraš da budeš duplo oprezan s neobičnim izvorima vode.
Jednom smo moj drug Katmačka i ja planinarili po Tajlandu...
Drakče?
Pirane!
Gledaj to s vedrije strane. Bar ti više nije vruće.
MEJVIS MOBILNI
Ne mogu da ih dobijem.
Ni ja nemam sreće.
Ne razumem. Šta rade u Južnoj Americi?
I kako su se uopšte transformisali?
Tačno. Pa nemamo mi ovde ludog naučnika
koji živi u podrumu.
Pradeda, šta si to uradio?
Ne. Pradeda?
Zdravo, dame. Malo sam zauzet u ovom trenutku.
Šta si uradio Džoniju i mom tati?
Snizi ton.
Je l' to Điđi?
Ispostavilo se da je zrak vrlo nestabilan.
Transformacija nastavlja da mutira
i neće stati dok subjekt ne postane bezumna i proždrljiva zver.
Nastavlja da mutira?
Ne. Džoni!
Erika! -Jasno.
Điđi!
Ovamo!
Moramo da nađemo mog tatu i Džonija dok ne bude prekasno.
Čoveče. Zašto mi niko nije rekao da su kandže tako sjajne?
Baš je uvrnuto biti čudovište.
Da. Ali najgore je kad si ljudsko biće.
Daj. Ne bih baš tako rekao.
Stvarno?
Plikovi, opekotine i ojed nisu najgori?
Šta je to bilo?
Komarac. -Vampiri iz džungle.
To mi se ne sviđa.
Svuda su.
Džoni, prekrili su te celog!
Šta?
Čudovišna koža.
Bez brige, Drakče. Ne mogu da me ujedu.
Ne mrdaj, Drakče! Ja ću ga!
Džoni, čekaj!
Ovo je tako super!
Pažljivo.
Da!
HOTEL TRANSILVANIJA IZGUBLJENO-NAĐENO
Evo. Probaj ovo.
Ozbiljno?
Izgledam presmešno.
Ne skidaj to, druže.
Videli smo više tebe nego što želimo.
A ja, s druge strane?
Prijatan sam za oko.
Molim te. -Prolazim!
Vendele, silazi odatle. Voli, ne diraj to.
Vendi, ne. Spusti to. Vesli, šta sam upravo...
Moja greška.
Nemoj da vam dođem tamo. Okrenuću ovaj balon.
Izvini, Erika.
Žao mi je, mislila sam da nije bezbedno da ih ostavim u hotelu.
Valjda nisam shvatala da će tvoj balon biti...
Mašina za ubijanje čudovišta?
Šta? Ne.
Dobro, da, smrtonosan je.
Da, izvini zbog toga.
Ovo sam bila nekada.
Tvoj tata mi je pomogao da ostavim to za sobom.
Valjda je dobro.
Ne brini se. Naći ćemo ih.
U redu, društvo. Stigli smo.
Ogromno je. Kako ćemo ih naći?
Imam ideju.
Ali moraćemo da siđemo na zemlju.
Imam pravu stvar za to.
Moja kosa!
A tek moja.
Gde je Bloban?
Dobro, Mejvis. Kakav je plan?
Samo nas dvojica, tast i zet
Imam ih. Onuda.
Moja glava.
Šta? Šta se događa?
Lepo si dremnuo?
Dremnuo? Tako si me jako tresnuo da sam izgubio svest!
Ali sredio sam komarca.
Gde smo to mi?
Pratimo signal. -Daj da vidim.
Dobro. Čini se da idemo u dobrom pravcu.
Šta se događa?
Šta je sa ovom stvarčicom? Izgubili smo signal.
Zašto bi prosto...
Mislim da smo negde pogrešno skrenuli.
Ti si pogrešno skrenuo!
Ništa ne možeš da uradiš kako treba! Spusti me!
Ne, Drakče.
Stvarno smo visoko. -Skloni kandže.
Pusti me!
Drakče!
Džoni, pazi na rep! -Izvini!
Tvoje stopalo!
Tvoja krila, Džoni!
Krila? Džoni, pa ti imaš krila!
Maši, Džoni, maši!
Ne mogu!
Drakče, šta ćemo da radimo?
Džoni, smiri se. Možeš li da mrdaš nosom?
Prstićima na nogama?
Dobro. -Sad maši krilima!
Ne mogu! Ne mogu to da uradim.
Radiš to, Džoni. Letiš!
Šta? Letim?
Letim!
Uspeo sam, Drakče! Drakče?
Džoni, uspeo si!
Letiš!
Da! Počinjem da kapiram kako se to radi.
Ovo je neverovatno!
Maši, Džoni, maši.
Dobro. Mašem.
Džoni, sedi. Ugasićeš nam vatru.
Čoveče. Koliko je ovo zabavno!
Da. Izgubiti se
i strovaliti u smrt je super zabavno.
U redu, g. Nadžak Očnjaku. Kako god ti kažeš.
O čemu to pričaš?
Ne! Uništen je.
Vidiš? Upravo o tome.
O tome pričam.
Ako vidiš najgore u stvarima, propustićeš najbolji deo.
Pogledaj.
Ovo je ukusni slezov kolačić.
A onda...
"Ne, spržen je!"
Ali ako ugasiš vatru
i raspoloviš ga,
unutra je nešto slatko i gnjecavo.
Samo moraš da pogledaš.
Preukusno!
Uvek mi je teško išlo da sagledam pozitivnu stranu stvari.
Kad tako dugo sam odgajaš ćerku,
stalno si zabrinut.
Uvek se bojiš najgoreg.
Zato sam izgradio hotel.
Da je zaštitim.
Da nas sve zaštitim.
To je...
Deo je naše porodice.
Izvini.
Možda je zbog ove promene,
ali preplavila su me osećanja.
Ne, Drakče, u redu je. U potpunosti razumem.
Hotel je zaista poseban.
I činjenica da bi mi poverio nešto tako važno,
ne mogu ti objasniti koliko mi znači.
Moram nešto da ti kažem. -Šta je bilo, Drakče?
Džoni, istina je da ne postoji zakon o...
Džoni! -Mejvis?
To si ti.
Još uvek si ti iznutra, zar ne? -Naravno da jesam.
Zdravo, zgodni.
Erika!
Ne brini se.
Volim te takvog kakav si.
Erika, šta se događa? Šta radite ovde?
Nije sama. Zdravo, druže.
Momci? Vi... Mislim, vi ste...
Ljudi? Da, primetili smo.
Mada, u mom slučaju, to je ogromno poboljšanje.
Prestani više.
Ne razumem. Kako se to dogodilo?
I mene to zanima.
Džoni, zašto si se pretvorio u čudovište?
Da bi hotel ostao u porodici.
Zbog zakona o svojini za čudovišta.
"Zakon o svojini za čudovišta"? Ne razumem.
Ni ja.
Čekajte. Mogu da objasnim.
Sve se brzo odigralo.
Džoni je saznao da ću vam predati hotel.
Ali onda je počeo da izbacuje ideje.
Liftovi, promene imena...
I onda sam ja...
Pa, znate...
Ja...
Uspaničio sam se!
I lagao? -Čekajte.
Ne postoji zakon o svojini?
Onda je sve ovo bila laž?
Nisi hteo da se povežeš sa mnom.
Samo nisi hteo da mi daš hotel. -Ne! Mislim, da, ali...
Mrziš me!
Džoni, ne. Nisam mislio...
Tata, kako si mogao? Nakon svega.
Jednostavno je.
Zato što ja
nisam član porodice!
Džoni, nešto ti se događa.
Džoni odlazi.
Džoni, čekaj!
Za sve si ti kriv!
Džoni je samo želeo da se oseća kao da je član porodice.
Ali ti nisi mogao da ga prihvatiš.
Brineš samo o svom glupom hotelu. -Mejvis, hteo sam...
I sad ću ga možda zauvek izgubiti zbog tebe.
Mejvis, čekaj!
Erika, javi mi kad nađeš kristal.
Moram da nađem Džonija dok ne bude prekasno.
Prekasno? Šta to znači?
Dođi, usput ću ti sve objasniti.
TRANSILVANIJA LVC N ČDVŠT
Džoni će nastaviti da se menja?
Sve dok ne postane bezumna zver.
Neće ostati ni traga Džoniju!
Zato moramo odmah da nađemo kristal!
Onuda! Prati reku.
Drakče? -Samo nastavi pravo.
Dobro. Idemo pravo.
Čekaj. Šta to radiš?
Puna si iznenađenja.
Onuda!
Džoni!
Džoni, gde si?
Džoni?
Ne.
Džoni.
Džoni. Džoni, stani!
Mejvis?
Da, dušo, ja sam.
Hvala nebesima. Mislila sam da sam te izgubila.
Mejvis!
Mnogo mi je žao.
Moj tata nije smeo da te laže.
Drakula je loš!
Džoni!
Strava.
To je to. Kristal je unutra.
Približavamo se.
Dok ne stigneš do Pećine odraza.
Gde je ulazak smrtonosan,
a bekstvo nemoguće!
Dobro, jasno nam je!
Jesi li dobro, dušo?
Jesam. Sve je u redu.
Mareje!
Stene!
Gledajte!
Mama, Vesli me dodiruje!
Ona je mene prva!
Moje cipele! -Tonemo!
Izvini, Blobane, sam se snalazi. -Ne umem da plivam! Bojim se ajkula!
To je moje lice! -Gaziš me.
Skloni se! -To je moja glava!
Pazi! -Ne!
Prestani! -Potonuće! Tonemo!
Našli smo ga.
Pusti mene prvu.
Ne. Ja ću.
Drakula je zloban!
Drakula je lažov!
Džoni je besan!
Džoni, molim te, moraš da se smiriš.
Izvini, dušo, moram da se javim.
Erika? -Mejvis, našli smo Kristalnu pećinu.
Odlične vesti.
Šaljem ti lokaciju.
Primila. Dovešću ga tamo. -Sigurna si? Je l' blizu?
Da, prilično blizu.
Izvini zbog ovoga, dušo.
Ćao, dušo.
KRISTALNA PEĆINA
Pratite putanju do cilja.
U redu, društvo. Kristal je ovde negde.
Naći ćemo ga ako ostanemo skoncentrisani
i ako se ne razdvojimo.
Drakče? Gde si?
Mareje? Jesi li to ti?
Junis, kuda si nestala?
Ovde sam. Gde si ti?
Dobro, smirite se. Nemojte da paničite.
Ljudi, Bloban se unervozio.
Kao i ja!
Mareje?
Ovde je. Čekajte. Ne, lažna uzbuna. Ovo je šiljata stena.
Bloban počinje da šizi!
Ne pomerajte se.
Frenk? -Gde sam ja?
Šta se događa?
Neka me neko nađe!
Šta ćemo da radimo? -Gde smo?
Izgubili smo se!
Kako ćemo da izađemo odavde?
Kojim putem? -Izvinite, nisam razumela.
Određujem novu rutu. Skrenite oštro desno.
Vaš cilj je s desne strane.
Dušo, sačekaj me tu. Odmah se vraćam.
Halo? Tata? Erika?
Mareje?
Zagrli me. Bojim se!
Blobane?
Mejvis!
Tata, to si ti. -Naravno da sam ja.
Mislim da mi je nos slomljen.
Šta se događa? Jeste li našli kristal?
Kristal? Ne možemo da nađemo ni jedni druge.
Ovde je kao u ludnici. Čekaj!
Vratila si se! Više nisi ljuta?
Naravno da jesam. Ali moramo da spasemo Džonija.
Džoni? -Ne!
Mejvis!
Jesi li dobro, Mejvi? -Jesam. Hajdemo!
Nastavi da hodaš.
Vendi, Voli, Vilma... -Jesu li svi tu?
Ni blizu.
Ako mi uništi kosu, nikad mu neću oprostiti!
Je li to...
Kristal! Hvala ti, Džoni.
Idi!
ČUDOVIŠTE - LJUDSKO BIĆE
Nemoj da bude prekasno.
Ćao, mala.
Hvala, ujka Frenk.
To je to. Moram da se popnem tamo.
Bez brige. Mi ćemo ti pomoći.
Šta stojite? Krenite!
Ne mrdaj se. Ček da nađem ravnotežu.
Možeš, Mejvis.
Jesi li spreman, Mareje? Mareje?
Mareje! -Budan sam. Šta radimo?
Dobro, Džoni. Nadam se da si još tu.
Šta?
Zakasnili smo. -Ne! Nemoguće.
Izvini zbog ovoga, Blobane.
Džoni!
Tata!
Džoni.
Džoni, ti si slezov kolačić!
Čekaj, imao je kolačić kod sebe?
Rekao si, ako vidim samo najgore,
da onda propuštam najbolje delove,
i bio si u pravu.
Bilo sam toliko zabrinut da ćeš uništiti sve što mi je drago
da nisam video.
Nisam video tebe.
Tvoju dobrotu.
Tvoju životnost.
Sve ono što te čini.
Pre tebe, moj život je bio nalik zagorelom slezovom kolaču,
tvrd, hrskav i tužan.
Ali ti si mi ga otvorio
i postao je mekani centar naših života.
Gotovi smo.
Pokušavam da kažem da jesi član porodice.
Moje porodice.
Ne mogu da verujem da sam morao da postanem čovek da bih to shvatio.
I žao mi je što mi je trebalo toliko dugo,
i možda je već prekasno,
ali ti si me naučio da tražim dobro u svemu.
I sada vidim da je mnogo toga dobrog u mom životu
zahvaljujući tebi.
Drakče?
Džoni!
Drakče!
Džoni!
Mejvis!
Nije loše, zar ne?
Mnogo bolje.
Nedostaje mi Volter.
Ne! Ima da ostaneš u tome!
Ne budi tako uštogljen. Nevidljiv sam.
Čoveče, ne možeš da budeš go samo zato što si nevidljiv.
Šta je s tobom?
U redu, Blobane, tvoj je red.
Dobro izgledaš.
Idi kod nje. Ovo ti je prilika.
Bilo je zabavno biti čudovište nakratko.
Da li Van Helsing može ovo da podesi tako da ostanem ja u čudovištu?
Ne verujem.
Daj! Možda samo rep?
Ne, Džoni. Savršen si takav kakav si.
Mejvi? Džoni?
Da?
Znam da se svašta dogodilo,
ali nadao sam se, ako ste još uvek zainteresovani,
hteo sam da kažem da je hotel,
da je hotel...
Uništen!
Šta se desilo?
Moj...
Moj hotel!
Moj...
Moj hotel.
Moj hotel!
Moj hotel.
Moj hotel!
Čoveče, da ne poveruješ.
Zdravo, mama! Zdravo, tata!
Denise! -Denise!
Ne brini se, Drakče. Izgradićemo ga kakav je bio.
Ne.
Izgradite ga kakvog vi želite.
Ovo je sada vaš hotel.
Tata, jesi li siguran?
Vreme je za novo poglavlje.
GODINU DANA KASNIJE
U redu, Drakče. Otvori oči!
VELIKO PONOVNO OTVARANJE
Hotel.
Ne razumem. Identičan je.
Pa uneli smo neke malecne izmene.
MEJVISIN I DŽONIJEV HOTEL TRANSILVANIJA I BANJA
HOTEL TRANSILVANIJA: TRANSFORMANIJA
KRAJ
Prevod titlova: Marija Vasiljević