Es redzu kristāla lāses krītam
Cik tās ir skaistas,
kad spīd mēness
Un man rādās zirnekļu tīkli,
kad es par tevi domāju
un gribu pavadīt laiku ar tevi
Tikai mēs divatā
Mums tas izdosies
LIELĀ ATKLĀŠANA
Tikai mēs divatā Mēs divatā
Tikai mēs divatā
Šeit viesnīcā drošībā
PIETEIKŠANĀS
Tikai mēs divatā
Mēs esam kopā, tu un es
Kā laiks skrien
Kaut nekas nemainītos
Tikai mēs divatā
Mēs to varam
Tikai mēs divatā
Tikai mēs trijatā
Mēs to varam
PRIECĪGU 125. GADADIENU
Tikai mēs trijatā Tu un tu, un es
Tikai mēs trijatā
Dzīvojam Viesnīcā Transilvānija
Tikai mēs trijatā tu un tu, un es
Jā, tikai mēs trijatā
Mēs to varam
Tikai mēs trijatā Tu un tu, un es
Par Transilvānijas viesnīcu, kas svin 125 gadus!
Klausieties!
-Tas ir labs. -Malacis.
Lieliski! Paldies, Džonij!
Kāds brīnišķīgs pārsteigums!
Bet tagad sāksim
īsto ceremoniju kā plānots.
Tas bija tikai sākums, Drak.
Apsēdies un baudi savu gadadienas balli!
Nomierinies, tēt. Džonijs ir ļoti centies.
Viņš ir par visu parūpējies.
Ak, nē.
Džonijs uzņemas svētku vadību!
Aiziet.
Sūtiet suņus.
Suņus?
Priecīgu viesnīcas gadadienu, tēti Drak.
Labs puika.
Aiziet, Frenk.
Vai nav lieliski? Džonijs man iemācīja.
Mums tikai divreiz mēģinājumos bija jāsamaina viņam rokas.
Aiziet, ledus skulptūra!
Pirotehnika!
Ak, jā!
DAUDZ LAIMES GADADIENĀ
LAI DAUDZ GADA
"Lai daudz gada..." Ak, nē!
Ugunsgrēks! Trauksme!
Tas nav labi.
Viss. Pietiek.
Tēti?
Nevar sasaldēt citus vampīrus.
Ei, Meivij Veivij.
Es tikai to nedaudz pielaboju.
Tēti, Džonijs to darīja tev. Viņš mēģināja radīt svētkus.
Izbojājot manu rūpīgi izplānoto ballīti?
Paldies, znotiņ.
-Kas tas bija? -Nekas, sikspārnīt.
Tēti, es zinu, ka jūs ar Džoniju reizēm nesaprotaties,
bet es viņu mīlu un neko netaisos mainīt.
Tiešām? Tu nepavisam neko nemainītu?
Vai nav labāk?
Nē!
Viņš ir perfekts tāds, kāds viņš ir.
Labi. Kā teiksi, sikspārnīt.
Tagad turpināsim šo īpašo dienu.
Jo tagad būs pārsteigumi.
-Ko tu esi sadomājis? -Es? Neko.
Man laikam nesanāca. Nu labi, nākamais numurs mums ir...
Paldies, Džonij. Brīnišķīgi.
Neaizmirsti, ka tieši pusnaktī
es teikšu lielāko paziņojumu savā dzīvē.
Līdz tam atpūtieties un baudiet mūziku.
Vai esi gatavs lielajai runai, Ilknīt?
Laikam. Bet...
Džonijs man sagādā galvassāpes kā vēl nekad dzīvē.
Iedūries kā liels koka miets manās smadzenēs.
Tu pazīsti Džoniju. Viņš spēj aizrauties.
Tieši tā. Un visu sabojā.
Tur tā problēma.
Tev būs jāpierod, ka viss notiks
mazliet citādi, kad tu aiziesi pensijā.
Tu aiziesi pensijā...
Pensijā?
Kuš. Meivisai ir īpaša dzirde.
Kāpēc lai viņa klausītos?
Neesi tik bailīgs.
Droši vien tev taisnība. Es tikai...
Es negribu, lai vēl kas noiet greizi.
Visam jānotiek perfekti, līdz es beidzot nododu viesnīcu Meivisai.
Ko?
Un Džonijam?
Jā, un Džonijam.
Tas ir nozīmīgs lēmums.
Es zinu, ko šī viesnīca tev nozīmē.
Bet ir laiks to palaist.
Un sākt jaunu dzīvi. Kopā.
Tu taču esi visbrīnišķīgākais, vai ne?
Ne velti mani sauc par "Grāfu Brīnišķo".
Tiešām?
Arī par "Mīlas tumšo princi".
"Bučmūlīti".
Izbeidz, Drak.
-Tev smuka auss, mīļā. -Svētās šausmas.
-Tu tam neticēsi. -Kas notiek?
Džonij, labāk apsēdies.
Mazā, tu mani šokē.
Tētis ies pensijā un atstās mums viesnīcu.
Viņam viss labi. Tikai mazliet par daudz cukura.
Es pat nezināju, ka viņš taisās iet pensijā.
Es arī ne.
Meivisa, es tā priecājos par tevi. Tu būsi lieliska.
Tas ir, mēs būsim lieliski. Tētis atstāj viesnīcu mums abiem.
Tiešām? Abiem? Esi pārliecināta?
Protams. Kāpēc gan ne?
Nezinu. Laikam nekad neesmu jutis,
ka viņš uzskata mani par ģimenes locekli.
Par ko tu runā? Protams, ka tu esi ģimenes loceklis.
Jā. Bet tu zini, kāds reizēm ir Vecais ilknis.
It kā esmu, bet ne gluži.
Nav taisnība.
Nu vairs nav.
Mēs nedrīkstam sabojāt pārsteigumu.
Taisnība.
Labāk nedomāt.
Kā iet? Neko neredzēt. Neko nerunāt.
Izņemot lielāko notikumu visā Visumā.
Tas ir viņš.
Ei, Drak!
Nē. Nomierinies, Džonij.
Tu varēsi pateikties viņam vēlāk.
Tātad, kas te rakstīts.
"Dārgā ģimene, draugi un godātie viesi,
"esmu sācis jaunu posmu savā dzīvē.
"Un man šķiet, ka arī viesnīcai Transilvānija laiks sākt jaunu posmu.
"Tāpēc esmu lepns un pagodināts
"nodot viesnīcas atslēgu..."
Drak... Es nespēju noticēt.
Es eksplodēšu tūkstoš gabaliņos
un tie eksplodēs miljons citos gabaliņos.
Ko?
Ak, kungs. Es ar visu savu sirdi pieņemu šo lielo godu.
-Godu? -Ar šo atslēdziņu
es atslēgšu nākotni un vedīšu lielisko
viesnīcu Transilvānija uz jaunu likteni.
Man ir daudz ideju. Es radīšu jaunu viesnīcu.
Horizontālie lifti,
viesu piespraudes ar vārdu komunikācijai,
zaļā enerģijas taupīšana.
MŪZIKA
SULA
DŽONIJS
...ekoloģiskie stacionārie velosipēdi.
Tās būs lieliskas Džonija radītās pārmaiņas!
Es to nevaru!
Es gribēju atdot viesnīcu Meivisai un Džonijam,
bet viņš visu sabojās!
Man jātiek no tā vaļā.
Man...
Džonija kungs.
Es domāju, ka ir notikusi kļūda.
Es nevaru nodot tev viesnīcu.
Ko?
Jā.
Tas ir vecs, ļoti ļoti vecs,
ļoti antīks,
ļoti nopietns nekustamā īpašuma likums.
Nekustamā īpašuma likums?
Jā.
Tajā teikts: "Ne apdzīvojamu, ne komerciālu īpašumu
"nekad nedrīkst nodot īpašumā vai mantojumā cilvēkam.
"Ja tas notiks,
"tad šis īpašums tiks aplenkts un nolaupīts."
Tie ir nopietni nosacījumi.
Man ļoti žēl.
Es ļoti gribētu nodot tev viesnīcu,
bet es nevaru, jo tu neesi monstrs.
Tad kāds ir lielais paziņojums?
Es...
Esi gatava lielajam paziņojumam?
Tu nevari iedomāties.
Domā. Tev kaut kas ir jāpaziņo.
Klausies! Tu gandrīz palaidi garām.
Dārgie draugi un...
Kas ir ar viņu?
-Viņš ir tik nervozs. -Grūti noskatīties.
-Aiziet. -Grifin!
Ko? Viņš ir pilnīgi beigts.
Es zinu, bet saglabā cieņu.
Saņemies!
"Dārgā ģimene, draugi un godātie viesi,
"es esmu sācis jaunu posmu savā dzīvē."
Tūlīt būs.
"Un es jūtu, ka ir laiks
"viesnīcai Transilvānija...
"Paplašināties!"
Jā! Mēs paplašinām viesnīcu.
-Ko? -Ko?
Jā.
Lai novērstu garās rindas koridorā,
ziņoju, ka
mēs izveidosim jaunu tualeti vestibilā.
Tualetes nekad nevar būt par daudz.
Bet es it kā dzirdēju...
Piedod. Tā ir mana vaina.
Labāk sāksim ballīti.
Aiziet, Blobij.
-Jā! -Ak, jā!
Skatieties.
Tas nostrādāja.
Tagad sakopo savas domas
pirms satiec... Ērika!
Kas tur notika?
Ko tu teici, dārgā?
Mūzika ir tik skaļa.
-Dejo, mīļā. -Drak.
Gandrīz iekritu. Meivisa!
Jauna tualete? Tēt, tiešām?
Vai tas bija lielais pārsteigums?
Tikai to tu gribēji paziņot?
Ko vēl?
Nu, es nezinu, savu aiziešanu pensijā?
Ko?
Paklausies, kāds ritms. Kustini kājas, mīļā.
Tēt, pagaidi!
Tā visa ir mana vaina.
Es visu sabojāju. Tikai tāpēc, ka es neesmu monstrs.
Tad tu gribi kļūt par monstru?
Van Helsing?
Es varu palīdzēt.
Man viss ir darbnīcā.
Tikai nezinu, kur to noliku.
Te viss ir kārtīgs un pedantisks... Neko neaiztiec.
-Piedod. -Tur nav.
Nē, tas nav tas. Tam jābūt kaut kur aizmugurē.
Pasteidzies.
Tieši te.
Aiziet!
Heijā!
Es zinu, ka tas ir kaut kur te.
Kur tu esi?
Van Helsing?
Es atradu.
Lūk, briesmīgais stars.
Tas pārvērš visus cilvēkus par monstriem.
Lieliski! Bet tas taču ir droši, ko?
Labs jautājums.
Mums vajag jūras cūciņu.
Tā ir Džidži.
Viņa ir tik jauka.
Bet ne ilgi.
MONSTRS - CILVĒKS
Es arī gribu tādus zobus.
Un septiņas acis un lāzera redzi, un...
Tā tas nedarbojas.
Kas zin, par kādu briesmīgu monstru tu pārvērtīsies?
Tūlīt uzzināsim.
Neuztraucies, Meivisa. Tas visu atrisinās.
Dod man to, brāl.
Tas ir dīvaini. Nekas nav noticis.
Es nejūtos labi.
Nē, nē.
Tēti?
Drak?
Mīļais? Dārgumiņ?
Tēti?
Kas tas ir?
Kur tu esi, Van Helsing?
Vai te viss labi?
Kas tur ir?
Sveiks, Drak. Kā iet?
Džonij?
Jā, tas esmu es.
Es esmu monstrs. Paskaties, kādas man lielas kājas.
Un nagi. Un ausis. Tik milzīgas.
Paskaties, man pat ir aste.
Kāpēc...
Kā... Kāpēc... Kā tu...
Es izmantoju Van Helsinga monstra staru.
Tagad vari nodot viesnīcu man un Meivisai
kā tu gribēji.
Ak, šausmas, Meivisa!
Es viņai patikšu šāds.
-Parādīsim viņai. -Pagaidi.
Meivisa!
Nē, Meivisa mani nogalinās.
Meivisa!
Es to nokārtošu.
Meivisa! Man ir labas ziņas.
MONSTRS - CILVĒKS
Noķēru.
Piedod.
Ko?
Es tam nevaru noticēt.
Murgs ir beidzies!
Es atkal esmu cilvēks!
Man tomēr jāuzmanās. Monstri ir visur.
-Piedod, ej malā. -Nē.
Meivisa!
Meivisa! Šis būs tavs lielākais
pārsteigums dzīvē.
Sveiks, Tinkl. Sveiks, Denis. Sveika, Vinnija.
Tēt? Tas esi tu?
Jā, vai nav lieliski?
Es jums parādīšu jūsu mammu.
Tēti Drak. Tas bija mans tētis?
Tas nebija tavs tētis.
Tikai viens no monstriem.
Viss ir kārtībā.
-Viss ir kārtībā. -Viss ir kārtībā.
Meivisa! Kur tu esi?
Ballīte!
Meivisa! Man ir vislabākās ziņas!
Ak, nē.
Drak?
Ak, nē. Kaut kas nav labi.
Bet neuztraucies.
Es noķeršu tevi, Drak!
Frenk, nomierinies. Nav sacensības.
Drak?
Ei, draugi!
Džonij?
Vai tas esi tu?
Jā, tas esmu es. Smuks, vai ne?
-Kas notiek? -Kas ar tevi noticis?
-Bet kur ir Draks? -Palīgā!
Drak? Nāc lejā!
Vai tu redzēji Džoniju? Viņš ir monstrs.
Es zinu. Es nemāku lidot.
Vai viņš teica, "Tas ir lidojums?"
Nē, viņš noteikti teica kaut ko citu.
-Beidz muļķoties un nāc šurp! -Es nemuļķojos. Es...
Draugi! Viņš nepārvērtīsies par sikspārni.
Mierīgi. Es noķeršu.
Drak? Tu izskaties...
Tu izskaties briesmīgi.
Ak, nē.
Nē, nē, nē.
Nē! Tas nevar būt!
Paskaties uz mums, Drak. Tu esi cilvēks, un es esmu monstrs.
Tas ir kā trakajā piektdienā, tikai otrdienā!
Kur tas ir? Tam jābūt kaut kur te.
Kas notiek, Drak?
-Man jāatrod tas stars. -Vai tu domā to tur?
Aiziet.
Kāpēc tas nestrādā? Aiziet.
Varbūt tas ir beigts.
-Nē! Nevar būt. -Vai esat redzējuši manu tēti?
Džonij, aiziet! Mēs tiksim ārā.
Ko? Nē. Man jāpastāsta Meivisai, ka viņas sapnis ir atgriezies.
Tagad, kad esmu monstrs.
Nē, nē. Tu mani cienīsi.
Tu nāksi ar mani.
Meivisa! Man ir labas ziņas.
Džonij!
Drak, kas noticis?
Tas ir cilvēciskums.
Drak! Ak, dievs! Ko lai dara?
Ātri, aizvediet mani pie Van Helsinga.
Labi. Sapratu, Drak.
Nesakiet to Meivisai.
Uz darbnīcu! Ātri! Es jūtu, ka manas iekšas kūst ārā.
-Kas tikko notika? -Ei.
-Vai tas bija mans tēvs? -Nē. Ko? Nē.
-Noteikti nē. -Nē.
Vai tu esi mainījusi frizūru?
Kas notiek?
Kas te notiek?
Veins gribēja parādīt jaunās dejas kustības.
-Dejas kustības? -Jā. Parādi!
Labi.
Ja redzat manu tēvu, lūdzu, sakiet, ka gribu ar viņu runāt.
Ak, jā.
Paskatieties uz mani.
Tas ir salūzis.
Kristāls ir ieplīsis un to nevar salabot.
Pagaidi, ko!?
Tad dabū jaunu.
Tas nebūs viegli.
Šie kristāli ir ļoti reti sastopami.
Es to meklēju trīs gadus.
Zini, reiz es biju jauns monstru mednieks.
Ne tik jauns, bet tāds jutos.
Labi, nestāsti visu garo stāstu.
Jums par laimi
es biju tik gudrs, ka uz stara uzstādīju lokatoru
tieši šim gadījumam.
Te tas ir.
Dienvidamerikā?
Super! Es tur reiz biju aprunāties ar norvēģu cīkstoņiem.
Mēs varam tur nolaisties un dabūt jaunu.
Ja tas būtu tik vienkārši, draugs.
Pirmkārt, jāceļo caur briesmīgiem džungļiem.
Tur būs grūti izglābties.
Tad lejā pa bīstamu upi.
Līdz Atspulga alai.
Kur ir nāvējoši iet iekšā
un izglābties ir neiespējami!
Man tas izmaksāja labo aizmugurējo ratu.
Tev tā ir žēl?
Nu ko, lai labas medības.
Tas ir traki.
Neuztraucies, Drak. Mēs tevi pārvērtīsim atpakaļ.
Bet es pateikšu Meivisai, ka mēs dodamies.
Nē, nē. Nesaki Meivisai.
Kāpēc nē?
Jo tad viņa gribēs braukt ar mums.
Bet es gribēju, lai šī ir tēva un dēla lieta.
Tikai mēs divatā?
Tiešām?
-Lieliski! -Pagaidi.
Apskausimies ceļojumā.
Laiks doties. Nav ko gaidīt.
Joprojām cilvēks.
Nezinu. Man tas ir brīnums. Tas ir uzlabojums.
Vai ne? Man Džonijs daudz labāk patīk kā monstrs.
Viņš ir izskatīgs puisis.
Un zaļš! Tas izceļ viņa acis.
Sveiks, te Draks.
"Eju atrast kristālu, lai salabotu staru un atgrieztu mūs atpakaļ."
"Nesaki Meivisai?"
Draks tā vienmēr dara.
Es neciešu būt starp viņu un Meivisu.
Ko man atbildēt?
Varbūt, "Nē. Mēs tevi vairs nepiesegsim".
Jā. "Tu tagad esi cilvēks un nevari to prasīt!"
"Ej un pats tagad izstreb savu putru".
Sapratu. Sūtu.
-Ko tu sūti? -Ko?
-Tu tiešām nosūtīji? -Nu mums ir nepatikšanas.
Es nosūtīju tikai GIF.
Ei, Blobij, paskaties!
-Tas ir jauki, Blobij. -Blobijam ziņa.
Nē, Blobij, es tikko teicu, "Man ir tosts par labajiem puišiem".
Un ko viņš saprata?
Priekā!
Kaut kas notiek.
Ak, nē. Deguns.
Kāpēc? Manas šuves.
Kas...
Kas notiek?
Kas...
Manas spalvas!
Nē. Kas tas ir? Es zaudēju spalvas?
Kas notiek?
-Pliks! -Pliks!
Kā iet, draugi?
Šis ir vēl sliktāk.
Lidot kā monstram ir daudz labāk.
Vai ne, Drak?
Jūties labāk?
Nervozs lidotājs?
Kā šī lidmašīna vispār atrodas gaisā?
Kas tā par skaņu? Jūti degumu?
Vai spārns ir pielīmēts ar līmlenti?
Uzmanību.
Mēs esam sasnieguši maksimālo augstumu. Turbulences nebūs.
Esiet mierīgi un baudiet lidojumu.
Drak!
Man šķiet, ka tu atkal kļūsti par monstru.
Man jāiet uz tualeti.
Vai tev ir nelabi?
Jā. Man...
Mēģini griezties.
Varbūt tev kaut kas jāapēd.
Nē? Tad varbūt svaigu gaisu.
Šķiet, ka ir labāk.
Jā, liels paldies.
Mans darbs.
Tēt. Man ar tevi jārunā.
Tēt, vai tu te esi?
Tēt?
Kur viņš ir?
ES - VIESNĪCA - TĒVS
PIEZĪMES
"Atdot viesnīcas atslēgu manai mīļajai meitai Meivisai".
Man bija taisnība. Tētis gribēja atdot viesnīcu man.
Bet kāpēc viņš mainīja domas?
Dārgā! Vai esi redzējusi tēti Draku vai savu tēti?
Viņš nebija mans tētis.
Tikai parasts monstrs.
Viss ir normāli.
Labi. Kaut kas notiek.
Fantastiski.
Vai es tiešām nevaru tev palīdzēt?
Es teicu, ka tikšu galā.
Saule!
Drak? Saule tevi tagad nesadedzinās.
Atceries, tu esi cilvēks? Tas ir droši.
Saule.
Tā ir brīnišķīga.
Nespēju noticēt, ka visu dzīvi
neesmu pamanījis šo eleganto spīdekli.
Tā ir krāšņa. Tā ir lieliska.
Tā ir...
Tā dedzina man acis...
Es esmu akls.
Uzmanies!
Drak!
Es neko neredzu.
Ejiet projām!
Vai tur kāds ir?
Džonij!
Es noķēru tevi. Piedodiet.
Atvainojiet. Palaidiet.
Viss labi. Paliec te.
Es izsaukšu taksi.
Taksi...
Atvainojiet.
Tas bija dīvaini.
Nez, kas tas bija.
Džidži?
Džidži!
Es zvēru, tu esi kļuvis lielāks.
Piedalies, Drak.
Kāpēc mēs braucam tik lēnu?
Džonij.
Tavs monstra spēks mūs velk uz leju.
-Mēs vispār nekustamies. -Tiešām?
Neuztraucies, Drak. Man ir ideja.
Pagaidi.
Gaiss ir tīrs.
Vai tu tiešām visu šo laiku biji kails?
Jā. Kāpēc tikai manas brilles ir redzamas?
Nesaprotu, kāpēc slēpjamies?
Ja Meivisa redzēs, viņai būs aizdomas.
Draks teica, ka viņi ar Džoniju atvedīs zāles.
Līdz tam mums jāslēpjas.
-Esi redzējusi manu tēti? -Esi redzējusi savu tēti?
Neesmu viņu redzējusi kopš ballītes.
Ei.
Kāds ir redzējis Veinu?
Kur ir Frenks?
Viņš nav redzēts kopš ballītes.
Neesmu viņus redzējusi.
-Vai kāds ir viņus redzējis? -Ceru, ka nedara blēņas.
-Redzēju viņus deju zālē... -Gandrīz aizmirsu veco labo Blobiju.
Frenk?
Kas notiek?
Frenk, ko tu izdarīji?
Un kas ir tie puiši?
Meivisa, tas esmu es. Onkulis Grifins. Nepazīsti mani?
Nē. Nekad iepriekš neesmu tevi redzējusi.
Merij?
5000 gadu vecā miesā.
Paskatieties. Tas ir jautri.
Esmu modies.
Vein? Tas esi tu?
Kur ir tētis?
Tavs tētis?
Nezinu, kur ir tavs tētis. Es tikko te ierados. Es esmu Valters.
Mammu!
Tas nav smieklīgi, Vein. Man nenāk smiekli.
Atstāju tevi piecas minūtes, un tu kļuvi par cilvēku?
Nomierinies, dārgā.
Izbeidz. Blobijs nav saldais ēdiens.
Meivisa, kas notiek?
Jaunas satraucošas ziņas no starptautiskās padomes.
Tētis?
Tas ir notikums pie vietējās lidostas,
kur nezināms monstrs izglāba
apjukušu cilvēku Helovīna tērpā.
Paklau, tas izskatās pēc...
Džonij?
Jā!
Tavs tēvs tagad ir cilvēks, un Džonijs ir monstrs.
Nē. Man nevajadzēja to teikt skaļi.
Paldies, ka atvedāt.
MEIVISA MOBILAIS
Džonij.
Džonij, pasteidzies.
Atā visiem!
Mums nav laika pļāpāt.
Ja gribam atrast kristālu, mums jātiek cauri šiem džungļiem.
Džonij, mēs nekur netiksim.
Neuztraucies, Drak. Es visu kontrolēju.
Pēdējais gājiens.
Tagad tu esi gatavs ārpasaulei.
Labi, vienalga. Vai mēs varam turpināt ceļu, lūdzu?
Pagaidi, Drak. Tu aizmirsi savu somu.
Ejam atrast kristālu.
Drak, tev patiks pārgājiens.
Vai dabas skaņas nav mierinošas?
Kas tā par smaku?
Kas tas ir?
Tas esmu es.
Drak, nomierinies, tev tikai jāiet dušā.
Kur es te džungļos atradīšu dušu?
Varbūt tev ir alerģija pret putekšņiem.
Muļķības, es...
Džonij!
Kāpēc es esmu tik slapjš
un tomēr sauss?
Cik vēl atlicis?
Nē, nē, nē.
Nē!
Mēs nekad tur nenokļūsim.
Drak. Paskaties!
Ūdens. Paldies. Esmu jau izkusis.
Nē!
Pagaidi, Drak.
Esi uzmanīgs ar dīvainām ūdens pudelēm.
Reiz mēs ar draugu Katmačku bijām pārgājienā Taizemē...
Drak?
Piraijas!
Domā pozitīvi! Vismaz tev vairs nav karsti.
MEIVISA MOBILAIS
Es nevaru viņus sazvanīt.
Man arī neizdodas.
Es nesaprotu. Ko viņi dara Dienvidamerikā?
Un, pirmkārt, kā viņi izmainījās?
Tieši tā. Te taču kāds traks zinātnieks
nedzīvo pagrabā.
Vecvectēv, ko tu izdarīji?
Ak, nē. Vecvectēv?
Sveikas, dāmas. Esmu mazliet aizņemts šobrīd.
Ko tu izdarīji Džonijam un tētim?
Nebļauj.
Vai tā ir Džidži?
Izrādās, ka stars ir ļoti nestabils.
Transformācija turpina mutēties
un neapstāsies, līdz objekts nekļūs par nesaprātīgu, alkatīgu zvēru.
Turpina mutēties?
Nē, Džonij!
-Ērika! -Sapratu.
Džidži!
Es esmu te!
Mums jāatrod tētis un Džonijs, pirms nav par vēlu.
Kāpēc neviens man neteica, ka nagi ir tik lieliski?
Būt par monstru ir tik dīvaini.
Jā. Bet būt par cilvēku ir vissliktāk.
Es gan tā neteiktu.
Tiešām?
Vai tulznas, saules apdegumi un sasvīdumi nav sliktāki?
Kas tas bija?
-Moskīts. -Džungļu vampīri.
Es atkal to sajutu.
Tie ir visur.
Džonij, tie ir tev visapkārt!
Ko?
Monstru āda.
Neuztraucies, Drak. Tie man nevar iedzelt.
Turies, Drak! Es to noķēru!
Džonij, nē!
Tas ir jautri!
Uzmanīgi.
Jā!
VIESNĪCA TRANSILVĀNIJA PAZAUDĒTĀS MANTAS
Pamēģini šo.
Nopietni?
Es izskatos smieklīgi.
Velc kreklu mugurā.
Pietiek mums uz tevi skatīties.
Savukārt es?
Esmu tik pievilcīgs.
-Lūdzu. -Dodiet ceļu!
Vendel, kāp lejā. Volij mīļā, neaiztiec to.
Vendij, nē. Liec nost. Veslij, ko es tikko...
Vainīgs.
Lai man nebūtu jānāk vēlreiz! Tad es jums sadošu!
Piedod, Ērika.
Piedod, nedomāju, ka būtu droši atstāt viņus monstru viesnīcā.
Laikam es nesapratu, ka tavs dirižablis būs tāds...
Monstru iznīcinātājs?
Ko? Nē.
Nu jā, tas ir nāves sprosts.
Piedod.
Esmu atgriezusies pagātnē.
Tavs tēvs gribēja, lai es to pametu.
Ceru, ka viss labi.
Neuztraucies. Mēs viņus atradīsim.
Mums izdevās.
Tā ir milzīga. Kā mēs viņus te atradīsim?
Man laikam ir ideja.
Bet mums būs jāmeklē uz zemes.
Esmu gatava.
Mani mati!
Mani mati.
Kur ir Blobijs?
Meivisa, kāds ir plāns?
Tikai mēs divatā, tēvs un znots.
Atradu. Uz turieni.
Mana galva.
Ko? Kas notiek?
Labi pagulēji?
Pagulēju? Tu man tā iesiti, ka es zaudēju samaņu!
Bet es nositu to moskītu.
Kur mēs esam?
-Sekojam skaņai. -Parādi man.
Labi, izskatās, ka ejam pareizajā virzienā.
Kas notiek?
Kas ar to notiek? Mēs pazaudējām signālu.
Kāpēc tas...
Laikam nepareizi pagriezāmies.
Tu nepareizi pagriezies!
Es tev vispār nevaru uzticēties! Liec mani zemē!
Nē, Drak.
-Nagus iekšā. -Mēs esam ļoti augstu.
-Ei! -Liec mani zemē!
Drak!
-Džonij, tava aste! -Piedod!
Tava pēda!
Tavi spārni, Džonij!
Spārni? Džonij, tev ir spārni!
Paplivini tos, Džonij!
Es nevaru!
Drak, ko mēs darām?
Džonij, nomierinies. Vai tu vari pakustināt degunu?
Pakustināt kāju pirkstus?
-Labi. -Paplivini spārnus!
Es nevaru! Es to nemāku.
Tu jau to dari, Džonij. Tu lido!
Ko? Es lidoju?
Es lidoju!
Man izdevās, Drak! Drak?
Džonij, tev izdevās!
Tu lido!
Jā! Es sapratu, kā to dara.
Tas ir apbrīnojami!
Vicini spārnus, Džonij.
Es jau vicinu.
Džonij. Laidies lejā. Tu nodzēsīsi uguni.
Tas tik bija vareni!
Jā, apmaldīties
un gandrīz nomirt ir vareni.
Mister Vecais ilkni, man vienalga.
Par ko tu runā?
Nē! Tas ir pagalam.
Redzi? Tas!
Par to jau es runāju.
Ja vienmēr redzēsi tikai slikto, neieraudzīsi labo.
Paskaties te.
Sākumā ir garšīgs maršmelovs.
Tad...
"Nē, tas deg un ir pagalam".
Bet nodzēs uguni
un noņem sadegušo daļu,
un iekšā atradīsi kaut ko saldu un lipīgu.
Tikai pameklē.
Tiiik gards!
Man laikam vienmēr ir bijis grūti saskatīt pozitīvo.
Zini, viens audzinot meitu tik ilgi,
vienmēr esi uztraucies.
Vienmēr iedomājies to sliktāko.
Tāpēc es uzbūvēju viesnīcu.
Lai pasargātu viņu.
Lai aizsargātu mūs visus.
Tā ir...
Tā ir daļa no mūsu ģimenes.
Piedod.
Varbūt tas esmu jaunais es,
bet es jūtos pārņemts.
Nē, Drak, viss labi. Es pilnībā saprotu.
Viesnīca ir ļoti īpaša.
Un tas, ka tu man uzticētu ko tik nozīmīgu,
man tik ļoti daudz nozīmē.
-Man tev kas jāsaka. -Kas ir, Drak?
Džonij, patiesībā Lielais monstrs neeksistē...
-Džonij! -Meivisa?
Tas esi tu.
-Tas joprojām esi tu, vai ne? -Protams.
Tas ir pikanti.
Ērika!
Nepūlies.
Es mīlu tevi tādu, kāds esi.
Ērika, kas notiek? Ko tu te dari?
Viņa te nav vienīgā, draugs.
Draugi! Jūs... Jūs tiešām esat...
Cilvēki? Jā, mēs pamanījām.
Manā gadījumā tas ir liels uzlabojums.
Vai varam turpināt?
Es nesaprotu. Kā tas notika?
Es pati to gribētu zināt.
Džonij, kāpēc tu pārvērties par monstru?
Lai ģimene varētu paturēt viesnīcu.
Monstru nekustamā īpašuma likuma dēļ.
"Monstru nekustamā īpašuma likums"? Es nesaprotu.
Es arī nē.
Pagaidiet. Es varu paskaidrot.
Tas notika tik ātri.
Džonijs uzzināja, ka es jums atdodu viesnīcu.
Bet tad notika Džonija lielā pārņemšana.
Lifti, piespraudes ar vārdu un tā tālāk...
Un es...
Ziniet...
Es...
Man iestājās panika!
-Un tu meloji? -Pagaidi.
Nav tāda nekustamā īpašuma likuma?
Tad tie visi bija meli?
Tu negribēji pavadīt laiku ar mani kopā.
-Tu negribēji atdot man viesnīcu! -Nē! Tas ir, jā, bet...
Tu mani ienīsti!
Džonij, nē. Es tā nedomāju...
Tēt, kā tu varēji? Pēc tā visa.
Tas ir vienkārši.
Tāpēc, ka es
neesmu ģimenes loceklis!
Džonij, ar tevi kaut kas notiek.
Džonijs iet projām.
Džonij, pagaidi!
Tā ir visa tava vaina!
Džonijs tikai gribēja būt daļa no ģimenes.
Bet tu nekad viņu nepieņēmi.
-Tu uztraucies tikai par stulbo viesnīcu. -Meivisa, es gribēju...
Un tagad tevis dēļ es viņu varu zaudēt pavisam.
Meivisa, pagaidi!
Ērika, dod ziņu, kad atrodi kristālu.
Man jāatrod Džonijs, pirms nav par vēlu.
Par vēlu? Ko tas nozīmē?
Braucam, pa ceļam pastāstīšu.
TRANSILVĀNIJA MNSTR MDNKS
Džonijs turpina transformēties?
Kamēr kļūs par nesaprātīgu zvēru.
Tad Džonija vairs nebūs!
Tāpēc mums tūlīt jāatrod kristāls!
Tur! Braucam gar upi.
-Drak? -Turpini braukt taisni.
Labi, taisni.
Pagaidi, ko tu dari?
Tu nu gan esi pārsteidzoša.
Braucam tur!
Džonij!
Džonij, kur tu esi?
Džonij?
Nē!
Džonij.
Džonij, apstājies!
Meivisa?
Jā, dārgais, tas esmu es.
Paldies, dievam. Domāju, ka pazaudēju tevi.
Meivisa!
Piedod, lūdzu!
Manam tētim nevajadzēja tev melot.
Drakula ir slikts!
Džonij!
Cik skaisti!
Jā, kristāls ir tur.
Mēs tuvojamies.
Līdz atradīsiet Atspulga alu.
Kur ir nāvējoši iet iekšā
un izglābties ir neiespējami!
Sapratām!
Vai tev viss labi, dārgais?
Jā. Viss labi.
Merij!
Klintis!
Skatieties!
Mammu, Veslija mani aiztiek!
Viņa pirmā mani aiztika!
-Manas kurpes! -Mēs krītam lejā!
-Piedod, Blob, tiec pats galā. -Es nemāku peldēt! Man bail no haizivīm!
-Tā ir mana seja! -Tu kāp man virsū.
-Ej malā! -Tā ir mana galva!
-Uzmanies! -Nē!
-Izbeidz! -Tas noslīks! Mēs slīkstam!
Mēs to atradām.
Es iešu pirmā.
Nē. Es iešu.
Drakula ir ļauns!
Drakula ir melis!
Džonijs ir traks!
Džonij, lūdzu, nomierinies.
Piedod, mīļais, tev tas jāpieņem.
-Ērika? -Meivisa, mēs atradām Kristāla alu.
Labas ziņas.
Nosūtu tev savu atrašanās vietu.
-Sapratu. Es viņu notveršu. -Tiešām? Vai viņš ir tuvu?
Jā, diezgan tuvu.
Piedod, mīļais.
Sveiks, dārgais.
KRISTĀLA ALA
Sāk maršrutu jūsu virzienā.
Paklau, kristālam jābūt kaut kur te.
Mēs to atradīsim, ja koncentrēsimies
un nesadalīsimies.
Drak? Kur tu esi?
Merij? Vai tas es tu?
Junis, kur tu biji?
Es esmu te. Kur tu esi?
Nomierinieties. Neviens netrako.
Blobijs ir šokā.
Es tāpat.
Merij?
Tas ir te. Nē, viltus trauksme. Tas ir smails akmens.
Blobijs to pazaudēja!
Palieciet savās vietās.
-Frenk? -Kur es esmu?
Kas notiek?
Atrodiet mani!
-Ko lai dara? -Kur mēs esam?
Apmaldījušies!
Kā mēs tiksim ārā?
-Uz kuru pusi? -Piedodiet, es nesapratu.
Meklē jaunu maršrutu. Griezties strauji pa kreisi.
Jūsu galamērķis ir labajā pusē.
Gaidi te. Es tūlīt atgriezīšos.
Tēti? Ērika?
Merij?
Apstādiniet mani. Esmu nobijies!
Blobij?
Meivisa!
-Tēt, tas esi tu? -Jā, protams, ka es.
Man ir lauzts deguns.
Kas notiek? Vai tu atradi kristālu?
Kristālu? Mēs pat nevaram atrast viens otru.
Tas ir ārprāts. Bet, pagaidi!
Tu esi atpakaļ! Tu vairs nedusmojies?
Protams, ka es dusmojos. Bet mums jāglābj Džonijs.
-Džonij? -Nē!
Meivisa!
-Viss labi, Meivij? -Jā, tagad labi. Bēgam!
Kājas, kustieties.
-Vendij, Volij, Vilma... -Vai ir visas?
-Nē, protams. -Ei.
Nekad nepiedošu, ja viņš sabojās manu frizūru.
Vai tas...
Kristāls! Paldies, Džonij!
Skrien!
MONSTRS - CILVĒKS
Lūdzu, pasteidzies.
Sveika, sīkā.
Paldies, Frenkonkul.
Tā, man jātiek atpakaļ augšā.
Neuztraucies. Mēs tev palīdzēsim.
Ko jūs gaidāt? Ejiet!
Mierā. Man jāatgūst līdzsvars.
Labi, Meivisa.
Gatavs, Merij? Merij?
-Merij? -Esmu modies. Ko mēs darām?
Džonij, lūdzu paliec tur.
Ko?
-Mēs esam nokavējuši. -Nē! Tas nevar būt.
Piedod, Blobij.
Džonij!
Tēt!
Džonij.
Džonij!
Džonij, tu esi maršmelovs!
Viņš bija nosmērēts ar maršmelovu?
Tu teici, ja es visā redzēšu negatīvo,
es neieraudzīšu pozitīvo,
un tev bija taisnība.
Es tik ļoti uztraucos, ka tu sabojāsi visu, kas man rūp,
ka es neredzēju.
Es neredzēju tevi.
Tavu laipnību.
Tavu enerģiju.
Tevi, Džonij!
Pirms tevis mana dzīve bija kā sadedzis maršmelovs,
ar cietu garozu un skumja.
Bet tu to atkodi
un kļuvi par mūsu dzīves prieku.
Esam pagalam.
Es gribu teikt, ka tu esi daļa no ģimenes.
No manas ģimenes.
Nespēju noticēt, ka bija jākļūst par cilvēku, lai beidzot to saprastu.
Un piedod, ka es tikai tagad to saku,
un varbūt tagad tas ir par vēlu,
bet tu man iemācīji visā ieraudzīt labo.
Un tagad es redzu, ka tik daudz labā manā dzīvē
ir no tevis.
Drak?
Džonij!
Drak!
Džonij!
Meivisa!
Nav slikti, ko?
Daudz labāk.
Žēl, ka neesmu Valters.
Nē! Velc mugurā!
Nomierinies. Es esmu neredzams.
Tu nevari būt kails tikai tāpēc, ka esi neredzams.
Kas ir ar tevi?
Labi, Blobij, tu esi pamodies.
Labi izskaties.
Aiziet. Tava iespēja.
Bija jautri būt par monstru kādu brīdi.
Nez vai Van Helsings var izdarīt tā, ka esmu gan monstrs, gan es pats.
Nedomāju gan.
Nu varbūt tikai ar asti?
Nē, Džonij. Tu esi perfekts tāds, kāds esi.
Meivij? Džonij?
Jā?
Zinu, ka daudz kas ir noticis,
bet es cerēju, ja jums tas vēl interesē,
un es gribēju teikt, ka viesnīca
ka viesnīca ir...
iznīcināta!
Kas notika?
Mana...
Mana viesnīca!
Mana...
Mana viesnīca.
Mana viesnīca!
Mana viesnīca.
Mana viesnīca!
Tas ir neticami.
Mamma! Sveiks, tēt!
-Denis! -Denis!
Neuztraucies, Drak. Mēs to pilnībā atjaunosim.
Nē.
Atjaunojiet to tā, kā jūs vēlaties.
Tagad tā ir jūsu viesnīca.
Tēt, esi pārliecināts?
Ir laiks sākt jaunu posmu dzīvē.
VIENU GADU VĒLĀK
Drak, atver acis!
LIELĀ JAUNATKLĀŠANA
Viesnīca.
Es nesaprotu. Tā ir tieši tāda pati.
Mēs tikai mazliet to pielabojām.
MEIVISAS UN DŽONIJA VIESNĪCA UN SPA TRANSILVĀNIJA
VIESNĪCA "TRANSILVĀNIJA": TRANSFROMĀNIJA
BEIGAS
Subtitrus tulkoja: AA