EN NETFLIX-SERIE
-Hej, Mary. Hur är läget? -Jag har haft en vansinnig morgon.
Jag har ett par klienter som har lagt flera bud på olika objekt,
för du vet ju hur marknaden är just nu.
-Vet du vad Jason tänker meddela? -Gud, nej. Jag hade tänkt fråga dig.
Jag tycker att jag brukar känna till allt, men nu har jag ingen aning.
Det är helt klart nåt bra, det såg jag på honom. Han har inget pokeransikte.
Det är kul att få komma ut från kontoret och klä upp sig.
Men jag vet inte vad jag ska ha på mig.
Emma ringer. Jag tar med henne här.
-Hej, Chrishell! -Hej!
Jag har Mary med också.
-Hej! -Hur är det?
Jättebra, jag ser fram emot festen.
Hejsan!
-Hej, hur är det, Christine? -Ute och kör, bara. Själv?
Du har inte synts till på kontoret och jag vill bjuda dig på ett event jag ska ha
i mitt Mount Olympus-hus.
Jag har nåt att meddela, så jag hoppas att du kan komma.
Christine var inte med på gruppmötet, så jag undrar om hon kommer nu.
Ärligt talat vore det en chock om hon inte gjorde det
för hon verkar ju inte släppa en chans att röra om i grytan.
Helt ärligt:
Jag vill ju helt klart vara där och stötta dig och mäklarhuset
men tjejerna har varit så elaka och grymma mot mig, så det känns inte särskilt bra.
Så jag vet inte.
-Davina och Maya börjar också fatta. -Jag håller helt med.
Hon terroriserar alla jag känner, det är totalt kaos.
Jag ska tänka på saken.
Håll mig underrättad, jag mejlar tid och plats. Hoppas att vi ses.
Men i värsta fall så har vi ju varandra.
4 SOVRUM, 4 BADRUM, 390 KVM
UTGÅNGSPRIS: $4 699 000 PROVISION: $140 070
Jag har sökt ett hus åt Thomas, och det är härligt att känna att jag kan ha nåt.
Men jag känner pressen, jag vill inte att han ska bo tillfälligt för länge.
Han har mycket nu,
så jag hoppas att han kan slå till och säga: "Det här är mitt hem!"
-Hejsan! -Hej, Chrishell.
-Hej, hur är det? -Bara bra, och själv?
Märker du nåt nytt med mig?
-Du ser lite längre ut. -Ja, jag har mina högsta skor!
-Jag kan inte lova att jag inte ramlar. -Du ramlar inte, det ordnar sig.
Dekor och allt är väldigt vackert.
-Och riktigt varmt och ombonat. -Absolut.
Supermodernt och superhemtrevligt, faktiskt.
Och här kan man ju verkligen kolla in en match.
Absolut. Och kolla in sätena!
-Det är så här det ska vara. -Ja, verkligen.
Det var ett tv-rum i det förra huset. Känns det här bättre?
Ja, det gör det. Det stämmer helt med det jag söker.
-Huvudsovrummet. -Vi kör.
Jag gillar att man har sin egen avskilda del av huset här.
-Jag älskar det här. -Och man har ju en fantastisk utsikt.
Från ingen utsikt till det här, och från sovrummet, dessutom.
Och man kan ha fester här, man kan slappa här.
Det är helt underbart, jag bara älskar stadssiluetten. Det är rätt på alla sätt.
-Okej, så hur känns det? -Jag älskar det här huset.
Och några möbler och annat de har här skulle jag vilja veta var de kommer ifrån,
eller om jag kan få dem med huset, för det passar in så bra.
Säljaren ska flytta till ett jobb på en annan kust,
så jag kan höra vad de vill ha för att lämna allt, och så tar du med tandborsten.
-Ja, det låter toppen! -Jag kan absolut fråga.
-Jag vill verkligen ha det här huset. -Härligt, då sätter vi igång, va?
-Ja. -Då får jag ta av de här skorna. Kom!
-Hejsan! Hur är det? -Hej!
-Bara bra, och själv? -Fint att ses.
-Hej, du är jättefin. -Du också, vilken härlig svart sak!
Tack!
Christine dras med smärta från tidigare händelser jag inte känner till.
Vi har bara börjat lära känna varann.
Jag tror absolut att min mindset coach kan hjälpa henne som hon har hjälpt mig,
och Christine är nog öppen för sånt.
Men Rom byggdes inte på en dag, det tar tid.
-Hur mår lillen? -Han fyller två månader i dag.
Å, grattis på tvåmånadersdagen!
-Är du redo för nästa? -Jösses. Det vet jag inte än.
Om jag var du, du ser helt otrolig ut efter två månader, Christine.
Jag har tryckt i mig glasyr, du vet, Betty Crocker-glasyr.
Jag bara: "Gud, är jag gravid igen? Varför mosar jag i mig två kilo glasyr?!"
Du kanske… Det vore väl härligt om du var gravid igen.
Nej, inte nu!
-Hejsan, damerna. Välkomna. -Hej!
Jag är inte hungrig än.
-Men kanske nån aptitretare? -Chips och guacamole är bra.
-Jag är mexikanska, det funkar alltid. -Det tar vi.
Tack.
Jo, jag åkte in till kontoret och berättade för alla.
Ja, hur går det, det är bara några dar kvar, va?
Alltså, det går jättebra.
-Å, Gud. -Köpet går igenom. Jag ringde klockan.
Det var så underbart.
Och så berättade Jason om sin fest i morgon med ett stort kungörande.
-Jag bara: "Vad kan det vara?" -Han är gravid.
-Han kanske har förlovat sig. -Visst, säkert!
Jasons kungörande har med honom att göra.
Hans enda kärlek är han själv och mäklarfirman.
Jag frågade efter dig på mötet. Jag trodde att du skulle komma tillbaka.
Jag känner mig så dömd, så missförstådd.
Det känns som om jag ständigt attackeras.
Så det var därför jag inte var på kontoret.
-Ses vi på festen? -Jag vet faktiskt inte om jag kommer.
Det borde du, du ingår ju i teamet.
-Det känns inte så. -Men det gör du.
Du har Maya och Davina och mig.
Men ibland jag vet inte riktigt var de står, och det är frustrerande.
Davina sa att hon inte stöttat mig
för att hon hamnat i ett svårt läge med de där tjejerna.
Hon sa: "Jag vill inte gräla med nån mer."
Och Maya gör mig förvirrad, jag har upplevt lägen
där jag inte vet om hon är helt ärlig om saker och ting.
Så jag försökte reda ut om hon stöttar mig.
Jag tänker att stöttande handlar mer om
att verkligen finnas där när du behöver stöd och kärlek.
Christine måste ändra på vissa saker som skapar problem med andra.
Och det lär krävas en hel del för att sluta fred med tjejerna.
Jag vet att en av de du älskar mest på kontoret är Mary, och hon lär ju komma.
Tänker du säga nåt i morgon?
Jag vill att vi blir vänner, men jag vet inte om hon är redo för det.
Det handlar inte bara om henne. Hur känner du?
Det handlar om nuet och morgondagen och framtiden och vad du kan förändra.
Jag vill nog bara få lugn och ro.
Det lär ju inte ske över en natt, men det är dags att gå vidare.
Det är dags för ett nytt kapitel, och jag tror att du är redo.
Ja.
Är det habanero-grejen?
-Bra för immunförsvaret. -Inget för mig.
Jodå. Nu rensar vi ut toxiska saker ur våra liv. Skål, jag älskar dig.
Beredd?
-Det där var ju bara värst. -Så illa är det inte.
Allvarligt.
-Vad vill Jason fira? -Vet inte, han sa bara "cocktailparty".
"Alla kommer." Det är en storfest, så vi måste glamma till oss.
Tror du att Christine kommer? Det har ju varit rätt mycket där nu.
Jag hoppas att hon kommer, hon tillhör ju Oppenheim Group.
-Så klart. -Men hon umgås inte med nån.
Så det lär bli pinsamt med tanke på allt drama
med Emma och Mary och Chrishell och mig.
Nu skulle jag bara prata med henne om de andra var med, det har sagts för mycket.
Jag tror inte på henne, men jag vill inte misstro henne. Jag vill veta sanningen.
Jag har svårt med Christine
eftersom hon har sagt en del hemska saker om mitt liv med en tidigare kille,
och det var obekvämt, men Tarek och jag pratar om allt.
Så jag tar upp problem jag har med min framtida make,
för jag respekterar hans åsikt.
Och jag vill inte utsätta mina vänner, för Christine ljuger om en massa.
Och varför drar hon upp flera år gamla saker? Det räcker nu.
Hon manövrerar bara.
Tror du att hon sörjer att hon förlorar vänner?
-Som Mary och mig? -Nej, men att hon hamnar i dålig dager.
Det är det hon bryr sig om. Jag tänker så här: Även om ni pratar,
så vet du ändå inte om hon talar sanning eller ej.
Det får du bara veta med tiden.
Eller om alla tjejerna samlas och pratar igenom allt.
Det är den bästa lösningen.
Oavsett allt som har sagts så är vi bara inte vänner längre.
ALBRIGHTS MODE-BIBLIOTEK
-Hejsan. Välkomna till Albright LA. -Tack så mycket.
-Jag heter Kelsey. -Hej. Mary.
Trevligt att ses.
-Chrishell. -Hej, Chrishell.
-Har ni varit här förut? -Nej.
-Vi ser fram emot att få höra hemligheten. -Välkomna in.
Albright är inte vilken modebutik som helst.
De har alla de mest kända plaggen från toppdesigners världen över.
Och man måste ha en inbjudan, vem som helst kommer inte in.
Och nu fick Chrishell och jag ta del av hemligheten.
Hejsan, läder!
Det känns som om jag är i Carries garderob. Så mycket fint!
En del bilder i serien togs i vår New York-avdelning.
-Lägg av? -Jo.
-Vad ska vi klä er för? -Glam-cocktail.
-Alltså ett mer upphöjt cocktailparty. -Jag förstår.
-Är det här en klänning? -Ja.
Det var klänningen som bars när W Magazine fotade Angelina Jolie.
-Sexig och kul. -Den är sexig och kul.
Sexig för att man ser var bebisar kommer ut.
Att klä sig så är ju att be om ett garderobmissöde.
Mary har redan sett allt, inga problem!
Jag har lagt undan några saker utifrån vad vi diskuterade.
Jag är så redo, skorna är redan på väg av. Nu kör vi!
Nej, lägg av! Herregud!
-J.Lo-klänningen. -Jag får vara försiktig i den här.
-Å, gud. -Oj.
-Du bär upp den precis som hon! -Jag tycker att hon gick så här.
Jösses!
-Den känns… -Känd?
Gud, ja. Den känns helt rätt för mig.
Jag måste kanske byta sida sen jag sett dig i den!
Jag kan inte fattat att jag fick prova alla tiders mest kända klänning!
J-Los Versace-klänning.
Alla vet att hon bar den på Grammy 2000.
Å, gud.
Nu måste vi svassa. Gå så här…
Herregud.
Hejsan.
-Å, gud! Älskar't! -Å, kolla på dig!
-Hur kul är det här?! -Å, gud!
Ja.
Det här är så kul, vi har verkligen jobbat hårt.
Du har fått riktigt seriösa klienter.
Det här skulle bli min Marvel-look. Om jag skulle bli superhjältinna.
Vad skulle superkraften vara, att döda folk med klackarna?
Bara krossa dem?
Vi kanske skulle gå så här på festen, vi kan behöva superkraften.
Eller hur? Jag är lite nervös inför att träffa Christine.
Ja, jag hoppas att hon inte kommer eller att hon kommer med…
Med en bra inställning. Har det nånsin hänt?
Jag klarar mig nog, jag är mer orolig för andra,
så drar hon igång nåt med nån så går jag emellan: "Glöm det."
Om du känner att du är på väg att bli upprörd, hämta mig.
Jag hjälper dig att skydda din hälsa. Jag kanske kan bli din mindset coach?
När Christine pratar med nån kommer det en ny version av det som hänt.
Och har man inte nån där som kan säga "nej, så var det inte, så sa du inte",
så vet man inte om hon ljuger eller ej, och det är ingen trevlig känsla.
Så det är mer för att skydda oss, inte för att angripa henne.
"Kom och plocka, subba."
Jag känner mig helgrym! Det sitter i klänningen!
-Jag vill inte ta av den. -Jag knivar nån.
HOS JASON
Hejsan. Tackar.
-Är det hans nya ställe? -Ja, vi var på middag här.
Minns du att jag pratade om gjutjärnet? Så fint.
Kolla utsikten!
Oj, så fina ni var!
-Gud, Mary, så vacker du är! -Bombnedslag!
-Läget? -Du ser ut att må bra.
-Hej, så fin du är. -Härlig klänning.
Är ni peppade?
-Det ska bli kul. -Jason har visst en överraskning?
Ja, jag undrar vad det är.
-Så fint. -Helt otroligt.
Vackert.
-Hej, raring! -Hej.
-Så fint. -Gud, du strålar ju!
-Du är strålande fin. -Tack, och ni är så fina!
Vi är motsatser idag, du är som en ängel.
Ängel, demon: Härligt!
-Hejsan! -Hej.
Hur är det?
-Hej, snygging, hur är det? -Det här är väl inte ditt ställe?
Emma, herregud, så fin du är!
-Kul att ses! -Detsamma!
-Så vacker du är. -Detsamma.
Hur är det?
Jättefint.
-Du var inte med på middagen, sant. -Tur för dig att du inte var med då.
-På tal om det, kommer Christine? -Vet inte.
-Hon gick till en livscoach. -En mindset coach.
Hur många gånger bokade hon, fem i veckan?
-Är du redo för i kväll? -Nej, det är jag inte.
Men om vi alla pratar med henne…
Jag vill inte vara elak, men jag vill prata med henne eftersom hon ljuger.
-Det vet vi. -Vi vet vad som har hänt.
Jag vill inte att det verkar vara jag som ljuger.
Hon kommer ju att försöka styra det åt det hållet.
-Men jag backar dig. -Och jag dig.
Hallå, allihop!
Kom fram hit, allihop.
-Brett och jag är längre än er allihop! -För en gångs skull.
Tack för att ni kom.
Alla mina bästa vänner är här, och många av er jobbar på kontoret,
och det har varit ett tufft år för många, världen över.
Men jag är så stolt över våra framgångar, vi har haft vårt bästa år nånsin.
Och det är tack vare våra mäklare här, så stort tack till er.
Och så har jag ett tillkännagivande.
-Ja, äntligen! -Vad är det?
Brett och jag har funderat på att expandera,
och jag har just skrivit kontrakt på en jättebyggnad i Newport Beach.
Många av det nya kontorets mäklare är här.
Men OC-mäklare: Kom ihåg vem som byggde huset.
Precis.
-Skål på er! -Skål!
-Skål, älskade. -Ja, kom ihåg vem som byggde huset.
Just det.
Jag är i dina trakter nu.
LA är fortfarande mitt hem. Jag lär pendla.
Jag skulle vilja presentera er för två OC-mäklare.
-Austin, Alex, Heather. -Trevligt att ses.
-Skål på er. -Skål, jättespännande.
-Maya, trevligt att ses. Är du ny hos oss? -Jag är ny på Oppenheim Group.
Jaha, i OC? Härligt.
Ni måste komma till kontoret och välsigna det!
-Hur går affärerna, då? -Det är rena boomen.
Ja, det är helt galet. Det är bättre i Orange County.
Alla från LA flyttar till Orange County.
Ska det här bli ett återkommande gräl nu?
-Austin flyttar dit från LA. -Gör du?
-Vi har en bar och ett gym! -Gym och dusch.
Visa lite respekt nu, det har ni tack vare oss, så jag får sätta er på plats lite.
Det blir high five från mig också. Touché.
Trevligt att ses.
Eldig sak.
-Affärer? -Eldigt.
Vad tyckte du om de nya mäklarna? Vad sägs om killen, är han snygg?
-Är han din typ, eller? -Killen?
Hallå, han är typ 20 år.
Jag skulle nog kunna vara hans mamma. Allvarligt? Nej.
-Har du dejtat alls, sen vi sågs på båten? -Jag…
Har du?
Nej, jag bara… Alltså, det finns…
Jag har bestämt mig för att försöka komma på vilken typ jag föredrar.
Och jag tänker inte dejta en skådis eller så igen om de är i…
-I strålkastaren? -I branschen, ja.
Just nu känns det som om jag är…
Allt kan hända, och ibland kan det komma nåt helt oväntat.
-Undrar om Christine tänker komma. -Festen började sex, och hon är snart nio.
-Kan hon vara nervös för att vara med oss? -Det skulle jag vara!
Hon har avslöjats med så många lögner, och det vore fint
om hon bestämde sig för att hon inte passar här.
Ja.
Jag vill inte gräla mer. Inte bli vänner heller, men vi kan vara proffsiga.
Jag tänker vara artig.
Jag sa bara till henne: "Kommer du till festen, kom med ett öppet hjärta."
Det borde vara hennes inställning. Att inte hålla kvar nåt ur det förgångna.
Hon borde inte hålla kvar nåt.
Hon borde äga problemet och be om ursäkt för allt från…
Och med det förgångna menar vi några dagar tillbaka.
-Vill ni ha ett glas champagne? -Hon är här.
Hon är visst här.
Kära nån, här har vi visst djävulen!
Hej, raring!
-Hej, snygging! Hur är det? -Bra, själv?
Vilket fint smink.
Vi bara snackade lite här ute. Det är en så vacker kväll.
Kolla månen och stjärnorna, och utsikten!
-Älskar't! -Eller hur?
Hej, damerna! Hur är det?
-Trevligt att ses! -Hej, Christian.
Hej, allihop!
-Sjunker ni inte ned i gräset? -Jo, jag bytte precis skor.
Du är sen.
-Du vet, fint folk kommer sent. -Fint folk?
Vi ville prata med dig och rensa luften.
-Okej… -Ska jag låta det ske?
-Nej, inget illa! -Det är helt okej.
-Vi vill bara inte ha mer… -Det är helt okej.
Jag behöver inte…ja, ni vet.
-Ni kan… -Okej, glöm det. Kom!
-Älskling… -Jag pallar inte den där skiten.
Älskar dig!
Vill ni snacka, så snacka. Ingen fara, jag snackar med henne privat.
Det vill hon inte.
-Vill du snacka enskilt? -Du har inget att säga, det är okej.
-Jag älskar dig. -Hon är tre timmar sen. Värdelös.
Vill du snacka enskilt, Heather?
Jag vill inte behandlas som om jag är ny.
-Hon är körd. -Kameror. Sluta.
Hon behandlar alla som skit. Det kallas karma, du vet?
Ska vi prata med henne?
Du sa att hon skulle vara öppen?
-Så kändes hon inte alls. -Var hon öppen där?
Det var inte äkta, ursäkta mig. Det var det minst äkta nånsin som just hände.
Alla vi på O Group är trevliga, omtänksamma och hårt arbetande
och Christine är den enda missnöjda.
Så om man lägger ihop alla pusselbitar är det kanske hon som är problemet?
-Ni är vänner, hur kändes det här? -Jag vet inte.
Ville hon snacka så är vi ju här. Hon gör inget mot sin vilja.
Jag tycker att du är jätterar som försöker, men du är ingen magiker.
-Det var som att hon inte brydde sig. -Men säg mig…
-Hon bara: "Det är helt okej." -Vad skulle hon säga?
-Hon är ett arsel mot alla. Hon skäms. -Jag var trevlig.
-Sa att jag ville rensa luften. -Hon kan inte prata, hon har ju fel.
Man kan inte kasta skit på folk och vänta sig nåt bra tillbaka. Släpp henne bara.
Hon vet att hon har fel, hon säger hemska saker om andra.
Då går det så här, det kallas karma.
Är allt "helt okej"? Jamen, far åt helvete, då.
Då är det bra och jag går vidare.
Hallå.
-Hur är det? -Vad hände där?
-Ville du inte…? -Heather var nog bara…
-Det tror jag med. -Hon var inte på dåligt humör förut.
-Hon väntade på dig. -Hon blev besviken.
-Hon såg fram emot det. -Käften, sluta prata ned mig!
Det här är inte Oprah, det här är mitt liv.
När jag kommer in och ser en grupp på sex tjejer
som låtsas inte se mig, som inte ens tittar upp och ler,
eller ens låtsas säga hej…
Det är så hemskt. Ni är hemska!
Jag skulle aldrig göra så mot nån.
Ni tänker aldrig på mig, och så skulle jag aldrig göra mot er.
Det är inte rättvist av Christine att vänta sig stöd i alla lägen,
till varje pris. Hon är så dramatisk.
Hej, tjejer.
Det vore bra för Christine att prata med er.
-För henne, ja. -Visst, men vad är bra för mig?
Men varför ska jag tillgodose hennes behov, som hon har betett sig?
-Hon kommer snart tillbaka till kontoret. -Då får hon be alla om ursäkt, då.
-Varför kan inte hon komma hit? -Hon vill prata med er en och en.
Alla känner till allt, det är ingen hemlighet.
Så vi kan väl få det ur världen, allt på en gång? Det är lättare.
Hon vill bara inte att tre tjejer ska stå där och säga saker,
hon vill prata med er allihop.
För att det är lättare att ljuga då. Det är inte rättvist, jag försökte.
Jag försökte på hundfesten, det var hemskt. Det ska inte Mary behöva ta.
Jag vill inte att de gör det, jag vill skydda min vän från det.
Nej, jag förstår. Jag vill bara att vi hittar harmoni.
Hur ska vi göra, ska vi gå dit eller hon komma hit?
Kom.
-Hon säger nåt annat. -Men så var det.
Prata om det, ni.
Du ville prata med mig?
Nej, jag sa att om ni vill prata med mig gör jag det gärna en och en.
Varför?
-Alla känner till allt. -Jag pratar gärna med dig.
Det som hänt är att du har ljugit och agerat mot alla.
Jag har aldrig ljugit.
-Och så skapar du en berättelse. -Det har jag ju inte.
Och så ljuger du.
Vill du prata med nån får du prata med oss allihop.
För det har hänt oss allihop, och nu räcker det.
Mitt barn är sjukt där hemma, och så möts jag av det här? Varför?
-Ni är monster. -Jaha, så du…? Jaha.
Jag är lyckligt gift, jag har ett barn. Jag vill bara gå vidare.
Är vi monster?
-Ska vi åka? -Vill du det, så.
Åk inte, ni kom ju precis.
-De är hemska mot mig. Varför är de såna? -De är avundsjuka.
Hon är som två olika personer. När hon är ensam med en
försöker hon verkligen sabba ens liv.
Och plötsligt, när alla säger "säg vad du har att säga", då är hon sån.
Vanessa, allvarligt. Jag kom över hit, jag försökte, vad mer kan jag göra?
-Jag ville… -Hon kände sig angripen.
Heather sa: "Vi vill prata", hon kände sig pressad.
Hon sa: "Alla har sin version", och hon ville prata en och en.
Precis, för då kan vi inte avslöja hennes lögner.
Jag försvarar ingen om jag inte tror på att försvara dem.
Så jag försvarar Christine där jag kan, men tas det upp nåt som är nytt för mig
så kan jag ju inte säga nånting.
Det kommer aldrig att sluta, det kommer bara att bli värre.
Så du har inte gjort nåt som upprört dem?
-Vi har alla… -Du har inte gjort mer än dem?
Det handlar inte om vem som har gjort mest.
Vad har alla gjort?
-Vänta lite… -Alla har gjort saker.
Ingen har gjort nåt som hon har.
-Så vidrig hon är mot mig. -Jag vet.
Hon kan inte ens prata om vad hon gjort mot mig.
-Det är äckligt. -Vad vill du att hon säger?
-Vad skulle hon säga? -"Förlåt"?
"Jag försökte sabba ditt liv. Jag ber om ursäkt."
Vad som helst, faktiskt!
Ingen har gjort nåt i närheten av vad hon har gjort.
-Ingen. Jag har inte försökt knäcka henne. -Jag förstår.
Jag har inte försökt sprida rykten som skulle knäcka henne.
Det skulle jag aldrig göra. Jag förlåter henne aldrig,
men skulle uppskatta och respektera om hon ägde det.
Christine försökte helt klart att sprida rykten och lögner,
såna som kan knäcka folk.
Det är långt bortom "din klänning är ful", "du är en subba".
Det är bortom en gräns det inte finns nån återvändo från.
Jag vill bara kolla att Mary är okej, ser ni henne?
Nej, jag ser ingen. Gör ni?
-Klarar du dig själv? -Ingen fara.
-Jag vill bara… -Du vill hinka.
Ja, få det här överstökat.
-Tack. -Var så god.
Okej.
Christine.
Jag kan prata enskilt om du vill.
-Ni fixar det här. -Jag ska ger er lite utrymme.
Jag är bara där jag är för att vi stod varann så nära,
och jag älskade dig så och jag höll fast vid det.
Det var en tornado i skallen, jag for bara upp och ned.
Jag grät, var arg, grät igen, för jag fattade bara inte.
Och jag… Nej, jag… Hör på, Christine.
Allt du behöver göra… Jag vill bara behålla förståndet.
Jag orkar inte mer.
Så jag fick dra ett streck, och jag har berättat varför jag känner som jag gör,
och om du slutar med galenskaperna och ber alla jag älskar om ursäkt…
Vi är en hel grupp.
Vi är sårade. Förvirrade. Vi vill slippa dramat.
Och det finns en gemensam nämnare.
Jag vill inte prata om det här.
Men du borde faktiskt vilja prata om det, för det är så mycket…
Varför tror du att hela kontoret vill slippa dig?
För att du gjort nåt mot alla!
Och jag är helt ärlig här, allt du behöver göra är att vara ärlig,
verkligen ärlig, och be om ursäkt och inte göra så här mer.
Du kan inte säga "jag är klar nu. Jag har sårat andra, men jag har slutat med det."
Andra är inte klara med det.
Mary. Jag pratar inte om… Det här är mellan dig och mig.
Ja, och det kan vara mellan dig och mig…
Snälla.
Jag ber dig. Jag försöker inte prata om det andra.
Jag försöker bara säga att jag saknar vår vänskap.
Jag saknar oss, och jag önskar bara att du kunde ge mig chansen…
-Det gjorde jag. Väldigt länge. -…att rätta till allting.
Och jag begär bara ärlighet och verklighet.
Jag ger mig ofta för lätt, jag ger folk chans på chans, "det fanns ett skäl".
-Jag trodde att det skulle bli gräl. -Jag orkar inte. Nej, jag ska inte gräla.
-Jag vill inte mer. -Allt jag ber dig är…
Snälla, döm mig inte mer för saker som händer.
Det är allt jag ber dig om.
Jag kommer att avkräva dig ansvar för saker du gör
mot folk jag bryr mig om, som Emma.
Du kan inte ljuga och påstå grejer och vänta dig att de är sanna.
-En lögn är en lögn. Var ärlig. -Mary. Jag är ärlig.
Att du var förlovad och hade en ring och allt?
Jag kände dig då, du hade ingen ring.
Jag kände inte dig då.
-Jag bodde i en lägenhet i Sherman Oaks. -Som jag kom till, på Dickens.
Nej. När vi gjort slut bodde du och jag i min lägenhet i Beverly Hills.
Det vet du, Mary.
Det vet du ju.
-Vilken lägenhet i Beverly Hills? -På Doheny.
-Du bodde där själv och jag bodde med dig. -Jag menar…
Du förstår int…
-Vi pratar inte om… -Jag pratar inte om…
Jag vet att du blev jättesårad och jag är hemskt ledsen för det, men det är inte…
-Mary. -Du kan inte ljuga…
Jag ljög inte. Ingen känner bättre till mina förhållanden än jag.
-Varför skulle jag hitta på saker? -"Varför"?
Varför höll du tyst om att du grät för att du blev sårad?
Christine.
Jag släpper det där.
Jag försöker bara säga att jag inte lever i det förgångna.
Jag vill vara vän med dig, inte älta gamla förhållanden.
Reparera skador du orsakat i det förgångna.
-Vi är sårade, många är sårade. -Det är jag också.
För att vi varit elaka mot dig?
Vet du hur många gånger jag bölat ögonen ur mig
för att jag inte har fattat Jekyll och Hyde-grejen?
Vet du hur lång tid det tagit mig att nå hit?
Jag känner den du var och förhoppningsvis fortfarande innerst inne är
och jag vill att hon kommer tillbaka, men nu och sen några år
har jag knappt sett till henne alls.
Jag vill få tillbaka henne, mer än nånting annat.
Mary, jag älskar dig.
Snälla, gör inte så här mot mig. Jag älskar dig.
Och du kanske inte tror det och du kanske inte ser det,
men jag har försökt, gång på gång.
Jag älskade dig mer än nåt annat väldigt länge, och jag känner fortfarande för dig.
Jag önskar dig ett underbart liv, men jag orkar inte med det här längre.
Okej, kom. Vi drar.
Hur är det?
-Jag klarar mig. -Min tjej.
Jag vill inte vara elak, bara… Vill du att det blir bättre, sluta göra så här.
Du behöver bara be om ursäkt, äga din del av det, och sluta gör så.
Hon ändrar sig inte. Förhoppningsvis slutar hon på Oppenheim Group.
Nu är hon ju bara körd.
NÄSTA SÄSONG
-Har ni hört det senaste? -Nej, vadå?
-Helt galet! -Jag är mållös.
-Jag visste innan de sa nåt. -Superskumt. Spännande, men liksom…
-Jag ger mig inte in i det där. -Vi gör inget fel.
Undertexter: Henrik Brandendorff