EN NETFLIX-SERIE
GRATTIS, ZELDA & NIKO
TASS SKA NI HA
-Njut av dagen. -Gärna.
Vi har lagt mycket tid och pengar på det här,
vi vill inte ha drama. Drama kan hon få på kontoret.
Hon drar inte igång nåt drama, kom igen.
Så jag ska backa som vanligt? "Gör som du vill, Christine, sabba allas dag."
-Jag vill att du ska trivas. -Då kan hon gå.
Varför storma ut? Jag hälsade, hon ignorerade mig.
Jag blir förbannad. Det vore skillnad om det var en jobbgrej, men det är det inte.
Det är en privat fest med våra vänner, och vi är inte vänner med henne.
Vanessa. Blev Mary arg för att jag kom?
Jag vet inte, hon kanske tror att du ska dra igång drama med Emma.
Om ni pratar och reder ut allt blir det kanske bra?
Jag kan prata med henne och få det gjort.
Men det var inte jag… Jag bryr mig inte om henne. Hon stör mig inte.
-Du sover gott? -Väldigt.
Hon har problem med utan skäl, jag kunde inte vara snällare.
Hon har stökat en massa, jag gör det moraliskt rätta.
-"Alltid göra det rätta"? -Nej, inte alltid!
-Moral är överreklamerad. -Ja! Fan, så rätt!
Hon bankar på min bilruta, jag är lugn. Jag har tagit det så lugnt!
Men, alltså…
Jag har just fött, jag pallar inte Marys hysteri.
Jag vill bara prata med Emma och berätta hur jag känner.
-Hej, Emma, hur är det? -Hej!
-Kan vi prata? -Visst.
-Kom. -Var snälla.
-Allvarligt? -Jag är alltid snäll, vad snackar du om?
-Tack för att du kom. -Visst.
Det känns som om vi inte setts förut, och jag vill bara prata lite.
Jag är så less på fasaden.
Jag är less på "snäll i möten" och sen göra galen skit!
Vi har ju träffats förut.
Jag skulle inte kalla din promenad med min kille för vårt första möte.
Det var liksom inget samtal, inget möte.
Nej, men jag sa "hej, Emma" och du stod vid min bil.
Det var ingen trevlig stund för mig.
Gumman, det är okej. Helt okej. Det var flera år sen.
Precis, det var fem år sen, så…
Jag sitter här och talar till dig nu. Vi har ett möte.
Och jag säger att det som hänt saknar betydelse.
Jag vill inte låtsas som om inget har hänt, det har inte varit bra mellan oss.
Jag trodde länge att du visste: "Hon kan bara inte ha vetat!"
Det är så märkligt, för så fort jag fick reda på att du fanns,
och det var i mars, det minns jag, så sa alla, alltså Jason, Brett, alla,
de försäkrade mig att det tog slut mellan er i augusti.
Men kan vi reda ut vad som hände?
Jag släppte av min vän till lunch.
Det var min vän son såg honom.
Ni gick gatan fram, du klev in i din bil.
Jag svängde in bredvid din bil och rullade ned min ruta
och sa: "Du, jag förstår inte det här", och jag sa att du kunde kontakta mig.
"Jag kan skicka skärmbilder, vad du vill."
Den ena lögnen efter den andra.
Jag skulle inte kalla hennes bankande på mina rutor "lugnt".
Hon gjorde om historien helt, skapade sitt eget narrativ,
som hon är känd för att göra.
Jag hade dejtat honom i två och ett halvt år.
Så jag tycker att min reaktion var rimlig.
Mitt hjärta var krossat, jag var förtvivlad.
Mitt livs kärlek såg mig i ögonen och sa: "Jag vet inte vem du är.
Jag vet inte vem det där är."
Du har säkert också upplevt saker, men jag har aldrig upplevt nåt liknande.
Att höra nån säga "jag vet inte vem det är", det var svårt.
Jag förstår det och det är därför jag säger att där och då kände jag med dig.
Men jag var ju inte heller precis på topp där.
Vi var ihop i två och ett halvt år, han friade till mig.
-Friade han till dig? -Ja.
Herregud.
_Det sa han inget om. -Jodå, och han tog tillbaka ringen.
Det var helt nytt för mig, jag visste inte att han hade friat till dig.
Jag berättade inte för nån, bara Davina, och jag visste inte vad jag skulle göra.
Som du vet friade han till mig och det var hans första frieri.
Jag kunde inte fatta att ni förlovat er två månader senare,
och jag tänkte: "Gud, fick hon ringen han gav mig?" Han tog ju tillbaka den.
Alltså, jag har ju sett kontoutdrag och sånt, så jag vet att han köpte en ny ring.
Okej, bra.
När han gick ned på knä för mig lät det på honom som om det var första gången.
När friade han till dig?
Det var nog…
…tre månader innan allt det där hände.
Okej.
Jag hör henne kläcka lögn efter lögn, och det är så obehagligt.
Jag är den enda mitt ex friat till. Det vet jag och alla omkring oss.
Hon inbillar sig.
Jaja.
-Jag tar hibiskus-matcha-lemonad. -Och jag tar en soja-latte.
Skulle jag måla om skulle jag nog välja den här färgen.
Den här 60-talsvibben är på väg tillbaka. Jag gillar det.
Jag också.
Tack för att du följer med och stöttar mig med Davina.
Jag brukar tycka att folk förtjänar en andra chans.
Absolut, alla förtjänar en andra chans, men det beror på hur den används.
Precis, och jobbar hon bra: Härligt.
-Och om inte… -Ajöss.
Ja, i princip.
-Hej! -Hej, Davina.
-Hur är det? -Bra, och själv?
-Bra. -Får jag säga hej?
-Visst, hej. -Hejsan.
Det var lite pinsamt, för vi hade väl inte setts på typ ett år.
Och hon var väl lite väl uppklädd för en fikaträff.
Jag känner mig illa klädd nu.
Jag bad dig att komma hit
för ett väldigt öppet och ärligt samtal för att säkra att vi är överens.
-Okej. -Jag hade goda skäl att anställa dig.
Jag gillar dig och ser dig som en väldigt kompetent mäklare.
Jag stöttade dig i att sluta också.
Vi har ingen svängdörr, men jag stöttar dig i att komma tillbaka nu.
-Givet att vi är överens. -Så klart.
En grej är att du tar med dig objekt, jag vet att du har ett i West Hollywood nu,
men väntar mig ju mycket mer under året som kommer.
-Två: Vi kan inte gå fram och tillbaka. -Rimligt.
Jag vill att du ska förstå att säger jag nej är det nej,
för jag tänker inte slösa en enda dollar på nåt du borde inse är osäljbart.
Vi tar inte bara in objekt, vi säljer hus.
Och med det sagt…
När du var här förut kom det en massa negativitet från dig.
Nästan som om du ställde till saker, så kände vi.
Och vi har en fantastisk grupp nu och kommer så bra överens,
alla är så positiva.
-Vi vill att du ska passa in där, och… -Jag hör vad du säger.
-Men ni måste också… -Det här är inget tillval.
-Får jag uttrycka hur jag känner? -Ja.
Vi behöver nog ge varandra en andra chans?
Och anta inte saker om mig bara för att jag är vän med Christine.
Det har hänt saker, som på Christines bröllop.
I vissa stunder måste man låta bli att dela med sig av sina tankar.
Jag vet att du är väldigt direkt, men när det gäller känslor och nån drabbats av nåt
så håller man tyst, annars sårar man bara.
Du har rätt, jag borde inte ha sagt så, det var okänsligt och onödigt.
Och jag vill prata med Chrishell, jag vill verkligen be henne om ursäkt.
Det är jobbigt med all kritik.
Jag vill börja om på nytt, men vill också att de andra lär känna mig bättre
i stället för att bara snacka om hur negativ jag är.
De kan inte lägga allt på mig, det är ömsesidigt.
-Hej, raring! -Hej! Hur är det?
Det är bra, och själv?
-Du är jättefin. -Du också.
Varje gång vi ses tänker jag: "Oj!"
-Jag vill bli som du om jag får barn. -Det är du redan.
-Jag lovar! -Hur är det?
-Hur mår lille Christian? -Det går så bra!
-Låter han dig sova? -Nej, men det är okej. Det är som det är.
Önskas en drink?
-Vad har du? -Rödvin och iste.
Jag skulle vilja ha nånting-virgin, nåt alkoholfritt.
Ska bli.
-Du dricker inte? -Jag kör modersmjölksersättning och pump.
Jag prövar mig fram.
Sen jag blev mamma har nog min modekänsla blivit lite mindre slampig.
Lite mer moderlig, men…
Men vad sa jag nu? Jag är fortfarande en slampa.
-Skål. -Ja, skål! Så fint att ses.
Jag har saknat dig. Det var fint att du kom på hundfesten.
Jag såg att du pratade med Emma, det var nog bra.
Tro det eller ej, men Emma var det minsta problemet där.
Mary bara stormade iväg. Jag blev så chockad, så förvånad.
Men hon såg inte ens upp och hälsade.
Det var så längesen vi pratade, jag vet inte var vi står och jag fattar inte…
Hon stormade ut för att jag andades samma luft som henne.
Jag vill vara vän med henne, men det är som att hon alltid…
Hon försvarar andra, fast hon och jag har varit vänner längst av alla.
Och Marys förflutna visar
att hon snabbt träffar nån, fäster sig vid hen och snabbt glömmer mig.
Så lojalitetsgrejen blev spiken i kistan för mig.
Jag är bara glad att du, min vän, och Maya, min vän, var där
för jag kände mig utanför.
Jag tänker, för jag försöker alltid att se den andras perspektiv,
att du borde berätta för Mary hur du känner och att du saknar henne.
Särskilt om det betyder mycket för dig, om ni varit vänner länge.
Jag tycker att det är värt att försöka.
Ibland vill jag bara lätta på trycket, för jag pratar liksom inte med Mary.
Vad får du ut av att berätta för mig hur du känner för henne, om du älskar henne?
Det ger dig ju ingenting, för hon får ju inte veta hur du känner.
Du måste ju också inse att jag står i mitten här, en besvärlig position.
Hon måste få veta hur du känner.
Även om ni inte blir vänner igen.
Ja.
Jason? Jag jobbar på att få ett objekt i Studio City på 279 kvadrat.
Det är typ modernt.
-Ja, nutid. -Gård och pool?
Fin pool, stor gård för att vara Hills.
-Och bra parkering. -Jag tar en titt.
Jag är så taggad, jag jobbar ju med Simu Liu.
Min Marvelstjärna. Han kommer in i dag.
-Jaså? Hur träffades ni? -Det är så lustigt.
Vi träffades på sociala media och insåg att vi har en gemensam vän.
-Och han söker ett hus. -Härligt.
-Är han singel? -Ja.
Vi var på middag, och han är en toppenkille.
-Jättetrevlig. -Härligt!
Och i den senaste Marvelfilmen har han huvudrollen.
-Jag har dörrknackat efter klienter här. -Ja, man kan knacka dörr från gatan!
En gång kom Keanu Reeves ut.
Några månader senare läste jag att en kvinna satt i hans vardagsrum.
-Bröt hon sig in? -Hon bara satt där.
Det var kanske Christine. Skojar!
-Va?! -Skojar!
Hon skulle kunna göra nåt sånt.
Jag dör!
Maya verkar så rar och oskyldig med sin söta accent, men hon kan vara rå!
Förändras inte, Maya.
Å, jösses. Hej!
-Hej, allihop. -Hej!
Här är Simu som jag berättade om!
-Välkommen till kontoret. -Fint kontor, tack.
-Hur är det? -Bara bra.
-Hej, Jason här, trevligt att ses. -Detsamma.
-Grattis till allt. -Tack ska du ha.
Simu Liu är en kanadensisk skådespelare som gör kometkarriär i Hollywood.
Han är Marvels senaste actionstjärna, och han vill jobba med mig!
-Här är Mary, Emma och Maya. -Hej, trevligt att träffas.
-Gratulerar. -Tackar.
-Otroligt att jag är på dit kontor. -Härligt att ha dig här.
Rätt lustigt med tanke på att vi nyss träffats på Twitter.
Eller hur! Jag berättade just att vi sågs på sociala media och har en gemensam vän,
så det var liksom meningen.
Och nu är vi här och jag ska ordna fram ett nytt, fint hus åt dig.
-Ja. -Det är väl ett stort steg för dig?
Ja, enormt. Som du vet fick jag ju rollen redan 2019.
Och jag var ju i ett helt annat läge då,
men nu är jag i ett läge där jag känner att jag behöver lite avskildhet.
Och att ha ett riktigt hem skulle kännas som en intäkt på hur långt jag kommit.
Och det är viktigt att kunna dela det med släkten, så gästrum är viktiga.
Och vad gäller pris tänker jag kanske sex till åtta miljoner?
-Okej. -Om det är en bra nivå?
Jag är flexibel, särskilt för det rätta.
Och vad vill du absolut inte ha, respektive vad står på önskelistan?
Eftersom jag kommer från Kanada, en frusen tundra där man inte kan ha en pool,
så vi hade ingen pool, så ska jag bo i Kalifornien ska jag ha pool!
Pool är inga problem. Med den budgeten får vi absolut med det.
-Det är högt upp på önskelistan, nästan… -Ojsan.
-Ursäkta. -Ingen fara. Gick det bra?
Jodå, jag försökte bara se bra ut.
En stor filmstjärna skulle komma, och jag tog i lite väl.
-Ledsen, Simu. -Ingen fara. Du är jättefin.
-Okej. -Jag skulle gilla…
Jag vet att det är svårt, men jag skulle vilja ha en basketplan, jag älskar basket.
Men jag vet att det är ont om mark i Hills.
-Är du öppen för att anlägga en själv? -Ja, bara det finns utrymme.
Det är inte vanligt med basketplan, men jag ska leta.
Tackar, det uppskattar jag.
Det du söker på din budget går jättebra, och vi har väl några månader på oss?
Jag ska försöka att hitta nåt åt dig i veckan, nåt att titta på.
-Härligt. -Jag ska absolut inte svika dig.
-Jättespännande. -Jag måste berätta en sak.
Ni vet huset där jag hade hundfesten? Jag sålde det.
-Å, gud, hur mycket? -Sju miljoner.
Varför ringer du inte, är du för cool för klockan?
För bakis för klockan.
Det är sällan man får en så ödmjuk och framgångsrik klient som Simu.
Det handlar inte om dig nu, nu är det min tur.
Irriterande.
Vi brukar göra så när vi avslutat en affär.
-Vill du ringa i klockan? -Ja! Jag skulle gärna ringa.
-Okej. -Jättekul!
-Jag kör. -Håll för öronen!
-Oj, så högt. -Nej, ta i!
-Ursäkta! -Nej, inga problem!
-Så där. -Man måste satsa.
-Du satsade verkligen, det var bra. -Bra jobbat!
Jag ska hitta ett underbart hem åt honom!
-Du är så rar. -Du fixar det här. Jättespännande.
-Tänk att han är filmstjärna. Så rar. -Gud, sluta.
Varför rodnar du?
5 SOVRUM, 6 BADRUM, 357 KVM
UTGÅNGSPRIS: $3 600 000 PROVISION: $108 000
-Hej, snygging! -Hej, hur är det?
-Bara bra. Men, gud, vilket underbart hus! -Eller hur?
-Bra att du kom. -Tack för inbjudan.
-När byggdes huset? -Det är sju år gammalt.
På ovanvåningen byggde hon om till att få två stora huvudsovrum.
Så det är dubbla huvudsovrum där uppe.
-Garderoberna är enorma. -Perfekt!
Jag vet.
Det är en av de största minusen: "Härligt hus, men för små garderober."
Så jag tror att det här verkligen kan tilltala yngre…
-Ja, par. -Par eller singlar. Vilket som.
Och så några saker för att ge lite färg.
Det behövs inte mycket, men det skulle se bättre ut.
Men hur är det, det var några dagar sen jag såg till dig?
-Nåt nytt? -Nej, inte mycket.
Jag har inte hunnit träffa nån, det blev bara en stund med Christine häromdagen.
-Jaså? -Ja, det blev ett bra samtal.
Och jag tar bara upp det här eftersom jag tycker att det är viktigt att nämna det.
Nej, det är inget otäckt.
Nej, jag tror att hon fortfarande känner starkt för dig.
Mary och Christine har varit som systrar.
Jag ser helt klart att det har funnits en vacker vänskap där,
men att de nu är arga på varandra. Men livet är för kort.
Och jag skulle ju göra allt för att få mer tid med min syster.
Ni kanske kunde prata? Jag försöker alltid se det goda i folk.
Jag har gått igenom det här. Jag kan inte bära hennes svängar, hennes instabilitet,
för det förvirrar mig. Hon saknar mig, men bjuder mig inte till babyshowern.
Hon bjöd in dig som hon just träffat, men inte mig.
Jag bara: "Allvarligt?" Du saknar och älskar mig, men gör på daglig basis saker
som helt och hållet går emot vad du säger.
Jag gillar inte den negativa energin, och vill inte släppa in den i mitt liv mer.
Jag har blivit sviken i flera år nu.
När vi umgås verkar hon väldigt rar och omtänksam.
Ja, det är så hon gör: Hon är jättetrevlig mot en, tills hon inte är det.
Christine sa att lojalitet är väldigt viktig för henne.
Det är viktigt för henne att man följer och lyder henne, ogillar de hon ogillar.
Hon blir arg på folk av så olika skäl, och hon vet nog inte vad lojalitet är.
Jag är en lojal vän och jag gav henne chans efter chans.
Okej, jag hör att du känner att du är klar med henne,
men hur känns ett samtal mellan fyra ögon för att kanske…?
Jag är inte intresserad. Jag vet hur hon är och vill inte vara med.
Vad skulle du göra om hon dök upp och ville prata?
Sluta nu. Sluta. Jag kommer inte att ändra mig.
Jag vill inte att folk ska försöka lappa ihop nåt. Det finns inget att lappa ihop.
Jag vill inte ha henne i mitt liv, så snälla: Släpp det.
Uppfattat. Okej, låter bra.
Det är svårt att hitta en kille som klarar en framgångsrik kvinna.
Många är så osäkra.
Va? Skojar bara.
Berättar man för en kille att man just köpt ett hus
för tre miljoner, så känner de sig hotade.
De måste tjäna en massa för att kunna hantera att man har råd med sånt.
Det är svårt att hitta nån som stöttar en och låter en vara sig själv.
-Ja. -Romain är stolt, men jag oroar mig.
Mår han dåligt? För erbjuder jag mig att betala, så bara: "Nej!"
Ni är gifta, det är annorlunda, ni är inte bara ihop.
Okej, damerna. Ni minns väl hur vi pratade om att ta tillbaka Davina?
Jag tar tillbaka henne.
-Hon är en tillgång. -Sa du "stolgång"?
-Nej. -Å, då hörde jag fel.
Välkomna henne tillbaka, jag tror att hon har bra objekt med sig.
Och jag har talat med henne om dynamiken här.
-Positivitet. -Att vara positiv, ja.
-Vad sa hon? -Att hon skulle vara positiv.
Ska jag vara helt ärlig så gläds jag ju inte åt att hon kommer tillbaka.
Men jag känner att kommer man tillbaka till miljön vi har skapat
så får man liksom inordna sig i den.
Man får göra på vårt sätt eller sticka.
Så vi kan väl hälsa henne välkommen tillbaka i gänget och stötta henne, okej?
-Okej, du är chef. -När börjar hon?
-Om en sekund? I dag? -Ja. I dag.
Han älskar att överraska oss så att vi inte hinner anpassa oss.
-Jag ville bara förvarna. -Två minuters förvarning!
-Har du träffat Davina? -Bara som hastigast.
-Hej. -Hejsan!
-Hola! -Hej, trevligt att ses!
-Hur är det? -Bara bra.
-Läget? -Välkommen tillbaka.
Ärligt talat såg hon väldigt, ja, oskyldig ut.
Hon såg ut som om Barbie hade klätt sig för kyrkan med rosett i håret.
-Hur är det, hur har du haft det? -Bara bra.
Projektet jag jobbade på är avslutat, så jag pratade med Brett och Jason
om att kanske fokusera på enfamiljshus.
Jag har en fantastisk klient med ett hus nedför gatan, så det skulle passa bra.
Och jag trivs med er och hoppas få komma tillbaka!
-Hur har ni haft det? -Bra!
-Ja, fullt upp. -Men bra.
-Var ska du sitta? -Vet inte, kanske i soffan?
-Soffan är mysig. -Skrivbordet där, då? Å, det är Vanessas.
Visst är jag ny, men jag släpper inte mitt skrivbord.
-Så där. Här är ditt skrivbord. -Coolt.
-Lite rörigt. -Tackar.
-Hur är det, Vanessa? Trivs du? -Jag stortrivs!
Vanessa har mitt skrivbord, men skrivbordet avgör inte hur man lyckas.
-Välkommen till Oppenheim Group. -Tack detsamma.
Jag känner ingen negativ energi från Davina, men helt klart en fumlighet.
-Säg till om du behöver hjälp. -Tack.
-Chrishell? Kan vi prata lite? -Visst.
-Här borta? -Visst.
Jo, jag ville bara ta ett litet samtal, för vi har ju haft våra problem.
Och jag vill bara be om ursäkt, ärligt, för att jag sårade dig.
Det var inte min avsikt.
Det var bara en tanklös kommentar, och jag är hemskt ledsen att jag sårade dig.
-Verkligen. -Okej.
Jag uppskattar det, fast jag hade uppskattat det…
-Jo. -Det var länge sen.
Det hade känts mer äkta om det hade kommit förut.
Det är äkta, och bara så att du förstår min synvinkel
så kände jag inte till nåt, vi var kanske inte så öppna med varann.
Jag var inte öppen med min skilsmässa eftersom vi inte var vänner.
Alltså, en kommentar hade inte varit nåt,
men du fortsatte fast jag flera gånger bad dig att sluta.
Det var därför det sårade, för jag hade mycket just då.
Jag ville klara mig igenom kvällen. Jag bad dig flera gånger att sluta.
-Det var nästan som om du njöt av det. -Det gjorde jag verkligen inte.
Och varför skulle jag behöva berätta nåt för dig?
Jag kan bara be om ursäkt.
-Vad händer? -Hon ber visst om ursäkt.
Jag hoppas att vi kan släppa det här, kanske lära känna varann på en annan nivå?
Vi lär ju inte fläta varandras hår, men det måste vi inte.
Men jag vill också få en chans, för ofta döms jag för att jag är vän med Christine.
Jag vill inte bedömas med henne.
Men om du inte hade gjort så mot mig hade jag inte bedömt dig med henne.
Jag bedömde dig utifrån dina handlingar.
-Men jag tar accepterar ursäkten. Kram. -Tack ska du ha.
Det var mitt livs mest pinsamma kram,
men jag tänker att hon har en ny look
och kanske försöker att skapa en ny version av sig själv.
Vi får se hur det går.
-Skål för ny energi! -Bra, det gillar jag.
-Vilket härligt ställe. -Så vackert.
-Christine går som om hon modellade. -Ja, det gör vi ju!
-Så fint det är. -Jag gillar blommorna.
-Jag gick ofta hit förut. Innan barnen. -Det var tider, det.
Otroligt att du födde för fyra veckor sen.
-Eller hur? -Du ser så bra ut.
-Supersnygg. -Sexig.
-Tack. -Som en utomjording.
Ja, så underlig är jag!
-Hur mår du, och hur mår CJ? -Jättebra!
Han är så fin, inte krånglig alls.
Du blir säkert en otrolig mamma som lyckas balansera allt.
Nu blev det svårt att hålla masken. Paret bakom oss hånglar på gränsen till sex.
-Kolla! Riktigt äckligt. -Jag vill inte knäcka nacken, men…
Hoppsan! Ja, det var riktigt rejält.
Det var ett tag sen jag var ute. Jag tror inte att jag höll på så.
De får ta det lugnt i kväll, för om nio månader kan livet se helt annorlunda ut.
Heather och Tarek ska ha en fest för att fira kärleken.
Det är på en yacht, ska ni gå? Om en vecka eller två.
-Jag är inte bjuden. -Jag har inte hört nåt, nej.
-Jaså? -Hoppsan, glöm det.
-Du och Heather är väl okej? -Javisst.
Det var kanske för att du inte var på kontoret.
Jo, men varför är inte Christine bjuden? Ni är väl okej?
Jag trodde det.
Men sen hon träffade sin fästman känns det som
om hon varit i hans bubbla, i hans värld, och bara har övergivit mig.
Jag bjöd Heather till min babyshower, men hon kom inte.
Så jag vet inte vad jag har gjort fel.
Jag tror nog att det snarare kommer från honom än från henne.
-Varför det? -För att jag har sagt saker.
Jag läste en intervju.
Jag har gjort dig omtalad, Tarek. Var så god.
Jag gjorde inget fel!
Jag trodde inte att hon skulle bli kränkt.
Inte jag heller, men hon är väldigt känslig.
-Hon är känslig. -Du klarar dig.
Det var länge sen jag träffade henne, för Mary har som grej att kukblocka folk.
Vi firar ditt återinträde på kontoret.
-Eller hur! -Vänta, hur gick det?
Det var nervöst, jag visste inte hur det skulle gå, men det var riktigt trevligt.
-En bra vibb, liksom. -Jag tyckte att det kändes bra.
-Vanessa är jätterar. -Ja, det är hon.
Och Emma var också jättetrevlig.
-Hur gick det med Chrishell? -Jag hörde att du bad om ursäkt.
Jag drog henne åt sidan: "Jag vill rensa luften,
och be dig om ursäkt och säga att jag är hemskt ledsen."
Och hon bara: "Det känns inte vidare äkta."
Tackar.
Alltså, jag anstränger mig verkligen. Vad mer skulle jag kunna göra?
Hon är riktigt bitter och jag tycker synd om henne.
Det är hemskt att må så, men ta det inte personligt.
Men förhoppningsvis kan väl saker och ting utvecklas lite.
-Skål för den nya vibben på O Group? -Ja!
Så där.
-Jättefint! -Ja, din klient lär älska det.
-Jag älskar det. -Eller hur!
Frenchs köpare backade ur, och det är jättefrustrerande.
Jag hoppas att Emmas klient lägger ett bud så att vi är på banan igen.
Det är fem sovrum och så ett gästhus, studion en våning ned och en vindsvåning.
-Oj, stort. -Ja.
Underbart.
Jag älskar det här!
Ett hem gjort för fester.
På tal om fester, hundfesten…
-Ja, det var intressant. -Ja, "intressant" var årets underdrift.
-Vad hände? -Jag får lägga ned handväskan nu.
Jag försökte visa henne respekt och hellre fria än fälla.
Hon har ju just fött barn, hon kanske har förändrats och blivit en bättre människa.
Och så satt hon bara och ljög.
-Vad sa hon? -Att vårt gemensamma ex friat till henne.
-Ja, du kan svimma nu! -Va?!
Hon hade ingen ring, var inte förlovad.
Hon fick inte ens nyckel till hans hem, så galen var hon.
Så hon ljög rakt av, hon skulle få en lögndetektor att gå sönder.
-Alltså… -Herregud, var är ringen, då?
Jo, hon sa: "Jag var osäker på om han gav dig ringen han gav mig."
Men han gav mig inte en hittepå-ring, utan en stor diamantring!
Va?! Han drog runt med Jason och Brett för att välja den perfekta ringen åt dig!
-Jag vet. -Så hon satt och sa så…
Jo, och hon berättade bara för Davina.
-Vänta, Davina jobbade inte hos oss då! -Tack, Mary! Jag vet.
-Herregud! -Inget går ihop.
Christine dejtade en kille i ett och ett halvt år innan Davina dök upp.
Så hon är totalt avslöjad med en lögn.
Hon ville framstå som ett offer, fast hon är så långtifrån offer man kan komma.
Att hon inte bara kan vara normal och säga: "Jag blev kanske lite svartsjuk.
Jag hade inte kommit över honom än, såg er och fick spel."
-Det var förmodligen så det var. -Det hade jag kunnat ta.
Ni umgicks inte längre och de var inte ihop längre. Det var inte hans fel.
Bara var ärlig.
Och hur kan hon tro att hon ska komma undan med det när alla vet hur det var?
Jag är inte långsint i evigheter, men varför kommer hon fortfarande med lögner?
Bara var trevlig och dra inte igång galenskaper.
Jag är jättetrevlig, jag hade kunnat sitta barnvakt åt henne. Allvarligt!
Christine är nog en väldigt avundsjuk människa,
och enligt henne stal jag väl livet hon ville ha, med killen hon ville ha.
Så hon vill utmåla mig som en som sabbar förhållanden, men det är jag ju inte.
Hon kan inte släppa det.
Jag fattar inte hur hon kan bete sig som hon gör.
Jag såg verkligen fram emot att jobba med er.
Det var en så positiv grupp, jag trivs, men när hon är med är alla så spända.
-Man ser hur alla förändras. -Jag vet.
Alla som ses som minsta lilla hot terroriseras.
Och det aldrig slut.
Jag förtjänar inte att vara i en sån miljö.
Ingen förtjänar att ingå i en grupp med en så toxisk människa!
Jag hoppas att Jason och Brett kan förstå, men nu räcker det.
Jag vill inte jobba med henne, så de lär få välja mig eller henne.
Undertexter: Henrik Brandendorff