SERIÁL NETFLIX
VŠECHNO NEJLEPŠÍ
PEJSCI SLAVÍ
- Chci, aby sis to užila. - Já taky.
Ta oslava nás stála hodně peněz i energie.
Nechceme tu přece řešit drama. To ať si jde řešit do kanclu.
Neboj, žádné scény dělat nezačne.
Takže mám jako obvykle jen sedět s rukama v klíně
a nechat ji, ať se naváží do ostatních?
- Chci, abys měla dobrou náladu. - Tak ať odejde.
Proč odsud vyběhla? Úplně ignorovala můj pozdrav.
Fakt mě to štve.
Kdyby to byla pracovní akce, bylo by to něco jiného, ale není.
Tohle je soukromý večírek s přáteli.
A ona mezi ně nespadá.
Vanesso.
Mary je naštvaná kvůli mně?
Já nevím. Možná si myslí, že začneš dělat scény kvůli Emmě.
Když si to vyříkáte, třeba to pak bude v pohodě.
Já jsem pro. Ať už to máme z krku.
Já jsem nebyla ta, kdo… Já s ní problém nemám.
Nijak se kvůli ní netrápím.
- Nebudíš se ze psaní, jo? - Ne.
To ona se mnou má problém. A bezdůvodně. Já jsem vždycky slušná.
I když mi udělala, co mi udělala, rozhodla jsem se být lepší než ona.
- Zachovat se správně, že? - Vždycky to nejde.
- To vždycky není řešení. - Jo! Na to se můžeš vysrat.
Ona mi bušila na okno a já zůstala v klidu.
Vůbec jsem to nehrotila.
Ale na druhou stranu… rozumíte mi?
Právě jsem porodila. Na bláznivou Mary teď nemám nervy.
Chci si prostě promluvit s Emmou a říct jí, jak to celé cítím.
Ahoj, Emmo. Jak se máš?
- Ahoj. - Čau.
- Můžeme si popovídat? - Jasně.
- Pojďme na to. - Buď hodná.
To já jsem vždycky.
Nevím, co tu naznačuješ.
- Díky. - V pohodě.
Mám pocit, že se vidíme poprvé, a chtěla jsem si s tebou popovídat.
Je mi z toho její přetvařování zle.
Před tebou se tváří mile a pak udělá nějakou šílenost.
Už jsme se přece potkaly.
Když ses procházela s mým klukem. To bych oficiálním setkáním asi nenazvala.
Vůbec jsme spolu vlastně nemluvily.
No, představila jsem se ti
a ty jsi mi pak bušila na okno auta.
To pro mě nebyl zrovna dobrý vývoj situace.
Zlato, to je v pohodě.
To už je dávno.
Na to tu narážím. Bylo to před pěti lety.
A teď tu před tebou sedím, potom, co jsme se konečně seznámily,
a říkám ti, že mi je jedno, co se mezi náma kdysi stalo.
Nechci to úplně ignorovat.
Očividně nemáme tu nejlepší historii.
Dlouho jsem věřila, že jsi o mně věděla.
Říkala jsem si, že jsi o mně prostě vědět musela.
Proto jsem byla v šoku,
když jsem se o tobě toho dne dozvěděla…
Byl to v březnu, to si pamatuju.
Všichni mi říkali…
Jason, Brett, prostě všichni…
Všichni mě ujišťovali, že jste se v srpnu rozešli.
No, pojďme si to ještě celý ujasnit.
Vezla jsem kámošku na oběd.
To ona si ho všimla.
Viděla vás, jak jdete po ulici.
Ty sis nastoupila do auta,
tak jsem dojela vedle tebe,
stáhla jsem si okýnko
a řekla jsem ti, že nevím, co se to tu děje,
ale že mě můžeš kontaktovat.
Že ti pošlu nafocený zprávy, cokoli budeš chtít.
Všechno, co vypustí z pusy, jsou samé lži.
Bušení na něčí okno od auta není zrovna klidná reakce.
Určitě si vymýšlela. Popsala to tak, jak se jí to hodilo.
To ona dělá ráda.
Chodila jsem s tím chlapem dva a půl roku,
takže podle mě byla moje reakce oprávněná.
- Byla jsem z toho zdrcená. - To chápu.
Muž, kterýho jsem milovala, se na mě podíval
a prohlásil, že mě nezná.
Že neví, co jsem zač.
Určitě sis taky zažila svoje,
ale něco takovýho se mi stalo poprvý.
Že takhle někdo tvrdil,
že mě vůbec nezná.
Fakt mě to ranilo.
To já chápu, a proto ti říkám,
že s tebou soucítím.
A soucítila jsem s tebou i tehdy, protože mně taky nebylo nejlíp,
chápeš?
Byl jsem s ním dva a půl roku.
Požádal mě o ruku.
- On tě požádal o ruku? - Jo.
Proboha.
O tom se mi rozhodně nezmínil.
Jo, požádal mě o ruku. A pak si ten prsten vzal zpátky.
Tak jo, tohle fakt slyším poprvé.
- Nevěděla jsem, že tě požádal o ruku. - Požádal.
Nikdo o tom nevěděl.
Řekla jsem to jen Davině. Nevěděla jsem, co mám dělat.
Mě požádal o ruku taky a tvrdil, že něco takového dělá poprvé.
A o dva měsíce později jste byli zasnoubení. Bylo to k nevíře.
V šoku jsem přemýšlela jestli ti dal můj prsten, protože mně ho vzal.
To určitě ne…
Viděla jsem jeho účtenky a tak, takže vím, že ten prsten byl nový.
- Díky bohu. - To by asi ne…
Když si přede mnou poklekl,
tvářil se, že něco takového dělá poprvé, takže…
Kdy požádal o ruku tebe?
Myslím, že to bylo…
tři měsíce před…
Asi tři měsíce před tím incidentem.
Aha.
Říká jen samé lži.
Je mi to fakt nepříjemné.
Můj bývalý nikdy nikoho jiného o ruku nepožádal.
To vím já i všichni kolem nás.
Christine je blázen.
To je fuk.
KÁVA
Dám si limonádu s ibiškem a matchou.
- Dobře. A vy? - Já si dám latte se sójovým mlékem.
Až budu doma někdy malovat, použiju tuhle barvu.
Šedesátá léta jsou zase v módě. Mně se ten styl líbí.
Jo. Mně taky.
Díky, že jsi šla se mnou,
abych tu na Davinu nebyl sám.
Obvykle jsem ochotný dát člověku druhou šanci.
Jo, tu si určitě zaslouží každý. Jde ale o to, co s tou šancí uděláš.
Máš pravdu. Pokud to bude fungovat, super.
- A pokud ne… - Sbohem.
V podstatě jo.
- Ahoj. - Ahoj, Davino.
- Jak se máš? - Výborně. A ty?
- Taky. - Můžu tě obejmout?
- Jasně. - Ahoj.
Čau.
Bylo to takové trapné,
protože jsme se rok neviděly.
A přišlo mi, že se do té kavárny nějak moc vyšňořila.
Cítila jsem se vedle ní neupraveně.
Pozval jsem tě sem proto,
abychom spolu všechno hezky na rovinu probrali,
ať vím, že si rozumíme.
- Jasně. - Najal jsem tě z dobrého důvodu.
Vždycky ses mi zamlouvala a jsi fakt schopná makléřka.
A podpořil jsem tě, i když jsi odešla.
Naše firma není holubník, ale v tomhle případě jsem pro tvůj návrat.
Za předpokladu, že se nějak domluvíme.
Jasně.
Musíš nám zajistit nové klienty.
Teď máš jednoho ve West Hollywoodu,
ale očekávám, že jich příští rok zajistíš o hodně víc.
Taky nechci, abych se s tebou musel hádat.
To chápu.
Musíš pochopit, že když řeknu ne, už přes to nejede vlak.
Nebudu plýtvat penězi kvůli domu,
o kterém vím, že se neprodá.
Nejde o to získat domy do portfolia. Musíme je hlavně prodat.
A teď předám slovo Mary.
Když jsi u nás pracovala, často jsi říkala urážlivé věci.
Vlastně nám připadalo, že do lidí ráda rýpeš.
A teď nám to ve firmě skvěle klape.
Všichni spolu vycházíme. Všichni jsou příjemní.
- Nesmíš nám to nijak narušit. - Já ti rozumím, Mary.
- Rozumím ti, ale taky po vás potřebuju… - Přes tohle nejede vlak. Je to…
- Můžu se k tomu vyjádřit? - Můžeš.
Myslím, že si navzájem musíme dát šanci.
Nesmíte mě soudit jen kvůli tomu, že se bavím s Christine.
Měly jsme spory. Třeba na Christinině svatbě.
V některých chvílích prostě nesmíš říct, co si myslíš.
- Jsi hodně přímočará… - Pravda.
…ale pokud jde o city, když někoho něco takhle trápí,
musíš mlčet, protože jinak mu jen ublížíš.
Máš pravdu. Neměla jsem to tehdy říkat. Bylo to kruté a zbytečné.
A chci si o tom s Chrishell promluvit.
Chci se jí upřímně omluvit.
Slyšet takovou kritiku je těžké.
Chci začít odznova, chovat se příjemně…
Ať se mě ostatní ale pokusí poznat a neříkají jen, jak je všechny deprimuju.
Nemůžou to hodit jen na mě. Musí mi vyjít vstříc.
- Ahoj, zlato! - Ahoj.
Jak se máš?
- Dobře. A ty? - Moc ráda tě vidím.
- Sluší ti to. - Tobě taky.
Žasnu pokaždé, když tě vidím.
- Taky chci po porodu vypadat takhle. - Budeš.
Slibuju.
- Tady je to pěkné. - Jak se má syn?
- Dobře. Fakt dobře. - Jo?
Nechá tě spát?
To moc ne, ale to mi nevadí.
To je normální.
- Dáte si nějaký koktejl? - Co piješ ty?
- Červené víno a ledový čaj. - Já si dám něco bez alkoholu.
- Nealko? - Jo.
- Hned to bude. - Ty nepiješ?
Pořád nevím, jestli přejdu na kojeneckou výživu.
Zatím tomu nechávám volný průběh.
Přijde mi, že co jsem porodila, oblékám se trochu decentněji,
jak se na správnou mámu sluší, ale…
Ne, kecám. Pořád se oblékám provokativně.
Tak na zdraví.
Na zdraví. Ráda tě vidím.
Docela mi chybíš. Jsem ráda, že ses stavila na tu oslavu.
Viděla jsem tě mluvit s Emmou. To ses zachovala fakt dobře.
Světe div se, Emma mě v tu chvíli trápila nejmíň.
Nejhorší bylo to, jak odtamtud Mary vyběhla.
Fakt mě to šokovalo.
Ani se na mě nepodívala. Ani mě nepozdravila.
Dlouho jsme spolu nemluvily. Nevěděla jsem, na čem jsme.
Nechápu, proč…
Vyběhla odtamtud jen proto,
že jsem byla v tý samý místnosti jako ona.
Já s ní kámoška být chci, ale ona se vždycky…
jen zastává ostatních.
A my dvě se přitom známe nejdýl.
Ze zkušenosti vím,
že Mary se rychle sblíží s každým, koho potká,
a na mě pak úplně zapomene.
Neví, co je to věrnost. Proto už se s ní nedokážu bavit.
Jsem ráda, že jsem tam měla tebe
a Mayu, svoje kámošky,
takže jsem se necítila jako vyvrhel.
Já si myslím…
Víš, že lidi nerada hned odsuzuju.
Podle mě bys měla Mary prostě říct, jak se cítíš a že ti chybí.
Očividně ti na vašem vztahu záleží. A bavíte se spolu přece už dlouho.
Myslím, že za pokus to stojí.
Někdy si chci prostě jen postěžovat, protože já fakt…
Už s Mary vlastně nemluvím.
Proč o těchhle pocitech říkáš mně?
O tom, jak ji máš ráda?
Tím si nijak nepomůžeš.
Takhle se to ona nedozví.
A taky pochop, že já jsem mezi váma dvěma v nepříjemné pozici.
Musíš jí říct, jak se cítíš, Christine.
I když se pak už neudobříte.
Máš pravdu.
REALITNÍ KANCELÁŘ OPPENHEIM GROUP
Jasone, snažím se nám zajistit dům ve Studio City.
Má 280 metrů čtverečních.
Má to být mix klasické moderny
- a současných trendů. - Má zahradu a bazén?
Jo. A zahrada je na Hills docela velká.
A je tam místo na parkování.
Zajdu tam.
A já jsem fakt nadšená.
Víte, že spolupracuju se Simuem Liu.
Je to marvelovská hvězda. Dneska se tu má stavit.
- Fakt? - Jo.
- Jak jste se poznali? - Je to vtipný. Přes sociální sítě.
A máme společnýho kámoše.
Simu teď hledá dům.
- To je super. A je svobodný? - Jo.
Šla jsem s ním na večeři a je to fakt super chlap.
- Je fakt zlatý. - To je super.
Jo. A hraje hlavní roli v tom nejnovějším filmu od Marvelu.
Sháněla jsem klienty na jejich ulici.
Jo, člověk na ně může normálně zaklepat.
Jednou mi otevřel Keanu Reeves.
O pár měsíců později se mu prý v obýváku usadila nějaká paní.
- Vloupala se k němu? - Ne, jen mu tam seděla.
Nebyla to Christine? To byl vtip.
- Cože? - Jen vtipkuju.
Ona by to ale udělala.
Já z toho nemůžu.
Maya působí jako nevinné zlatíčko s roztomilým přízvukem,
ale někdy je fakt nemilosrdná.
- Doufám, že se nikdy nezměníš, Mayo. - Panebože. Ahoj!
- Ahoj! - Ahoj.
Lidi, tohle je Simu. Už jsem vám o něm říkala.
- Vítejte u nás. - Máte to tu pěkné. Díky.
- Jak se máš? - Ale jo, dá se to.
- Ráda tě vidím. - Zdravím.
- Já jsem Jason. Těší mě. - Nápodobně.
- A gratuluju k tomu úspěchu. - Díky moc.
Simu Liu pochází z Kanady a je to vycházející hvězda Hollywoodu.
Hraje v tom nejnovějším filmu od Marvelu
a mám radost, že se mnou chce spolupracovat.
- Tohle je Mary, Emma a Maya. - Ahoj.
Rád vás poznávám.
- Nápodobně. - Gratuluju.
Díky.
Nemůžu uvěřit, že jsem u tebe v práci.
Jsem ráda, že jsi přišel.
Je to vtipný, protože jsme se seznámili na Twitteru.
- Já vím! - Ani nevím, kdy to bylo.
Jo, a pak jsme zjistili, že máme společného kamaráda.
Byl to prostě osud.
A teď se ti chystám sehnat nějaký úžasný dům, který…
- Jo. - Je to pro tebe zásadní krok.
To fakt je. Do té role mě obsadili v roce 2019.
Tehdy jsem byl v životě úplně někde jinde,
ale teď jsem se dostal do bodu,
kdy potřebuju trochu soukromí
a kdy už bych se chtěl někde usadit.
Přijde mi, že tím pořádně oslavím, čeho jsem dosáhl.
A taky chci sdílet svoje úspěchy se svojí rodinou,
takže potřebuju pokoje pro hosty.
A asi bych hledal něco mezi šesti až osmi milióny dolarů.
- Tak jo. - Pokud by to šlo.
Za ten správný dům bych si ale i připlatil.
Tak jo, a co tomu domu nesmí chybět? Jaké máš požadavky?
Jsem z Kanady. Tam je všude zmrzlá tundra,
takže není praktické pořizovat si bazén
a v dětství jsem žádný neměl, takže…
- Pokud mám žít tady, potřebuju bazén. - Dobře, žádný problém.
- Za tu cenu ho určitě mít budeš. - Jasně.
Bazén si přeju fakt hodně. Vlastně asi ze všeho nejvíc…
Jejda.
- Promiň. - To nic. Jsi v pohodě?
Promiň, chtěla jsem na tebe zapůsobit.
Mám tady velkou filmovou hvězdu a přepískla jsem to.
- Promiň, Simu. - To nic. Sluší ti to.
- Tak jo. - A chtěl bych…
Tohle bude těžké, ale chtěl bych basketbalové hřiště.
- Zbožňuju basket. Hraju fakt rád. - Dobře.
Vím, že v Hills ho bude asi těžké sehnat.
A vadilo by ti, kdyby sis ho musel nechat postavit?
Ne. Hlavně ať je tam místo.
Domů s basketbalovým hřiště je málo, ale budu je hledat.
Díky moc.
- V pohodě. - Fakt děkuju.
V tom cenovém rozmezí podle mě něco najdeme.
A máš na to čas, že?
- Jo. - Pár měsíců.
Tento týden se poohlédnu po nějakých domech
a domluvím ti prohlídky.
- Paráda. - Nechci tě zklamat.
- Už se nemůžu dočkat. - Něco vám chci říct.
Ten dům, kde byla ta oslava…
- Tys ho prodal? - Právě teď.
- Páni. - Za kolik?
Za sedm milionů.
Počkat. Jak to, že nezvoníš?
- Je to pod tvoji úroveň? - Ne, mám kocovinu.
S tak skromným a úspěšným klientem,
jako je Simu, se jen tak nesetkám.
Jasone, teď tady nejde o tebe. Teď jsem na řadě já.
Naštval mě.
Když někdo prodá dům, jde si zazvonit.
- Zkusíš si to? - Jo!
- Zkusím. - Jen do toho!
Je to super.
- Jdu na to. - Zacpěte si uši.
- To je kravál. - Jo! Pořádně!
Pardon.
To nic.
- Na. - Musíš pořádně.
Fakt ses do toho opřela. Jsi drsná.
To bylo super.
- Najdeme mu parádní dům. - Pojďme na to.
- Ty jsi zlatý. - Zvládneš to.
Už se těším.
Nepoznali byste, že je to hvězda.
- Jsi zlatý. - Ale jdi.
Proč se červenáš i ty?
5 LOŽNIC | 6 KOUPELEN | 357 m²
3 600 000 $ | CENA
108 000 $ | PROVIZE
- Ahoj, kočko. - Čau. Jak se máš?
Dobře. Páni. Tohle je fakt nádherný dům.
Že jo?
- Díky, žes přišla. - Díky za pozvání.
Jak je ten dům starý?
- Sedm let. - Sedm let.
Jo. Nahoře je to předělané. Jsou tam dvě velké ložnice.
- Dvě velké ložnice. - To zní dobře.
- S obrovskými šatnami. Tady je to… - Paráda.
- Já vím. - Jo.
Na tom klientům dost záleží. Dům se jim líbí, ale vadí jim malé šatny.
Tenhle dům se podle mě bude líbit hlavně těm mladším.
- A párům. - Párům, svobodným, na tom asi nesejde.
Přidáme sem nějaké předměty, abychom tu tomu dodaly barvu.
Je to hezký dům, ale tak bude přece jen vypadat líp.
A jak se máš? Pár dní jsem tě vůbec neviděla.
Něco nového?
Nic moc.
Neměla jsem na nikoho čas.
Nedávno jsem se akorát viděla s Christine.
- Fakt? - Jo.
Pěkně jsme si popovídaly
a jen bych chtěla něco zmínit,
protože cítím, že bych to měla udělat.
Neboj, není to nic špatného.
Myslím si,
že na tobě Christine pořád dost záleží.
Mary a Christine bývaly jako sestry.
Je vidět, že bývaly fakt dobré kamarádky, a teď jsou na sebe navzájem naštvané.
Život je ale krátký.
A já bych dala cokoli za to, abych se sestrou mohla strávit víc času.
A když si to zkusíte vyříkat…
Snažím se v lidech vidět to dobré.
To už jsem zkoušela.
A já už ty její výkyvy prostě nezvládám.
Nemůžu je řešit,
protože mě jen matou.
Prý jí chybím, ale na oslavu mě nepozve.
Vy jste se sotva seznámily a tebe na ni pozvala.
A mě ne.
Že jí chybím? Že jí na mně záleží?
Tak proč každý den udělá něco,
čím to všechno vyvrací?
Tohle chování se mi nelíbí
a už ho ve svém životě nechci.
S těmi jejími podrazy se potýkám už roky.
Na mě teda působí jako hodný a láskyplný člověk.
Přesně tak to ona dělá. To ona chce.
Nejdřív je na tebe strašně hodná a pak najednou otočí.
Christine tvrdí, že potřebuje kamarádky, co při ní budou stát.
Ne, potřebuje někoho, kdo bude skákat, jak ona pískne.
Kdo bude nesnášet ty, co nesnáší ona.
A ona se na lidi umí naštvat kvůli všemu možnému.
Podle mě neví, co znamená při někom stát.
A já při svých kamarádech stojím. Už jsem jí těch šancí dala víc než dost.
Dobře, podle všeho už jsi s ní definitivně skončila,
ale nechtěla by sis s ní přece jenom ještě promluvit, aby…
Nemám zájem. Už vím, co je zač, a nechci s ní mít nic společného.
A jak bys reagovala, kdyby za tebou přišla ona?
Už toho nech. Fakt.
Já už svůj názor nezměním.
A nechci, aby se nás někdo snažil udobřit,
protože to už prostě nejde.
Už ji ve svým životě nechci,
takže se do toho prosím nepleť.
Dobře. Domluveno.
Je těžký najít chlapa, který zvládne být s úspěšnou ženou.
Mívají z toho mindráky.
Jak to myslíš? Ne, to byl vtip.
Pokud úspěšná žena
řekne chlapovi, že si koupila nový dům,
a on pak zjistí, že stál tři milióny, zalekne se.
Musí sám být bohatý, aby se vyrovnal s tím,
že je jeho partnerka takhle úspěšná.
Je těžký najít někoho, kdo tě bude podporovat v tom, co chceš dělat.
- Jo. - Romain to zvládá.
Je na mě hrdý, ale znervózňuje mě to.
Říkám si, jestli se necítí blbě. A nechce, abych za něj platila.
Jenže vy jste svoji, to je něco jinýho než randění.
Tak jo, dámy.
Víte, jak jsme tu řešili návrat Daviny?
Rozhodl jsem se, že ji přijmu.
- Podle mě je fakt schopná. - Řekl jsi „hrozná“?
- Ne. - Asi jsem se přeslechla.
Buďte na ni hodné.
Věřím, že nám zajistí dobré klienty.
Vysvětlil jsem jí, jak tu fungujeme, a že musí být…
- Příjemná. - Přesně tak.
- A co na to řekla? - Že bude příjemná.
Abych byla upřímná,
nejsem z jejího návratu nadšená.
Jenže ona teď bude na našem písečku,
takže buď se podle toho zařídí
a přizpůsobí se tomu, jak tam fungujeme,
nebo ať zase odejde.
Takže ji všichni přivítáme zpátky mezi nás
a vyjdeme jí vstříc, jasný?
Jasný.
- Ty jsi tady šéf. - A kdy teda nastupuje?
Za vteřinu? Dneska?
- Jo. - Dneska?
- Dneska. - Aha.
On nás vždycky rád zaskočí. Nechce nám nechat žádný čas…
Na přípravu.
- Jen jsem vás chtěl varovat. - Dvě minuty předem!
Ty Davinu znáš?
Jen od vidění. Oficiálně se neznáme.
Ahoj.
- Ahoj. - Čau.
Čauky.
- Ahoj. Ráda tě vidím! - Jak se máš?
Skvěle. A jak se máte vy?
Vítej zpátky.
Víte co? Působila fakt…
nevinně.
Jako Barbie v šatech do kostela s mašlí ve vlasech.
Fakt tak vypadala.
Jak se máš ty? Něco nového?
Mám se dobře.
Ten projekt, na kterém jsem dělala, skončil,
tak jsem se ozvala Brettovi a Jasonovi
a řešili jsme, že bych se zaměřovala na rodinné domy.
Mám teď klientku, co prodává dům v téhle ulici,
tak mě hned napadla vaše firma.
Snad mě vezmete zpátky. Pracuju s váma ráda.
A jak se vlastně máte?
- Dobře. - Jo?
- Jo, máme… - Napilno.
- Ale zvládáme to. - Jo.
Kde ale budeš sedět, Davino?
Nevím. Co třeba na gauči?
- Ten je fajn. - Tamhle je stůl.
Co tamhle? Aha, tam je Vanessa.
Vím, že jsem ve firmě nová, ale stolu se nevzdám.
- A je to. - Davino, máš stůl.
- Super. - Jo.
- Je trochu špinavý. - Díky.
Jak se ti tu daří, Vanesso?
- Líbí se ti tu? - Líbí.
Vanessa sedí na mém místě,
ale úspěšní můžete být i bez stolu.
- Vítej v Oppenheim Group. - Díky. Vítej zpátky.
Davina na mě nebyla nijak nepříjemná,
ale bylo to takové trapné.
- Řekni, kdybys potřebovala pomoct. - Díky.
- Chrishell. - No?
- Můžu s tebou mluvit? - Jasně.
- Vzadu? - Jo, to by šlo.
Jen jsem si s tebou chtěla promluvit,
protože vím, že jsme se dostaly do sporu,
a chci se ti omluvit.
Je mi fakt líto, že jsem ti tehdy ublížila.
Nic takového jsem nezamýšlela.
Byla to urážlivá poznámka a řekla jsem ji bez rozmyslu.
Mrzí mě, že jsem ti ublížila.
- Fakt. - Dobře.
Cením si toho. Jen bych…
byla radši, kdybys to řekla už…
- Chápu. - Už je to dlouho.
Působilo by to upřímněji, kdybys to řekla už tehdy.
Já to ale myslím upřímně. A jen abys mě pochopila,
tehdy jsem o tom nic nevěděla. S ničím ses mi nesvěřovala.
Ale to já tobě asi taky ne.
Rozváděla jsem se, sledovala to média a kámošky jsme nebyly.
A jednu takovou poznámku bych ještě snesla,
ale ty jsi nepřestala ani přes moje opakované prosby.
To proto mě to tak ranilo. Bylo toho na mě v tu chvíli hodně.
Já se jen snažila nesesypat.
Několikrát jsem tě žádala, ať přestaneš. Přišlo mi, že ti to dělá radost.
- Že jsi škodolibá. - Radost mi to fakt nedělalo.
A proč bych s tebou vůbec probírala svůj rozvod?
Nemůžu udělat nic jiného, než se omluvit.
- Co se tam děje? - Podle mě se jí omlouvá.
Nemůžeme se přes to přenést?
Třeba bychom mohly náš vztah někam posunout.
Nejlepší kámošky asi nebudeme,
ale to ani být nemusíme.
Chci, abys mi dala šanci.
Lidi mě soudí jen proto, že se bavím s Christine.
- A to není fér. - Jasně.
Kdybys mi nijak neublížila, tak bych vás do jednoho pytle neházela.
- Za to jsi mohla ty sama. - Jo, to chápu.
- A proto se ti omlouvám. - Děkuju.
- Tak jo, udobříme se. - Díky.
Bylo to to nejrozpačitější objetí pod sluncem,
ale z toho jejího nového stylu mám pocit,
že se nejspíš fakt snaží změnit,
takže uvidíme, jak to dopadne.
Připijme si na změnu.
Jo, to se mi líbí.
- Páni, tady je to super. - To je krása.
Christine chodí jako modelka.
Jo. A sem se to hodí.
- Je to tu fakt krásný. - Boží květiny.
Kdysi jsem sem chodila pořád.
- Než jsem měla děti. - To byly časy.
Určitě jsi před čtyřmi týdny rodila?
- Taky tomu nemůžu uvěřit. - Vypadáš úžasně.
- Fakt skvěle. - Strašně sexy.
- Díky. - Nejsi mimozemšťanka?
No, divná jsem na to dost.
- Jak ti je? A jak se má CJ? - CJ se má dobře.
Je hoďnoučký.
A fakt nenáročný.
Určitě budeš úžasná máma a budeš zvládat dítě i práci.
Já tady trpím. Za váma se muchluje jeden pár.
Za chvilku na tom gauči začnou mít sex.
Koukejte. Jsou fakt nechutní.
Nechci si zlomit vaz.
Jo, už se schyluje k nejhoršímu.
Takhle jsem se na veřejnosti už dlouho nechovala. Nebo možná nikdy.
Měli by si večer dát pozor,
jinak se za devět měsíců všechno změní.
Heather a Tarek pořádají párty ve jménu lásky.
Na nějaké jachtě. Přijdete? Má to být za týden nebo dva.
- Nepozvali mě. - O ničem nevím.
- Tebe pozvali? - Ne.
- Fakt? - Jejda. Tak nic.
- Ty s Heather ale vycházíš. - Jo.
Možná je to tím, že jsi u nás už nepracovala.
Proč ale nepozvali Christine? S Heather se bavíš, ne?
Myslela jsem, že jsme zadobře…
Jen mám pocit, že co se seznámila se svým snoubencem,
vtáhl ji do svýho světa a už se věnuje jen jemu.
A na mě se tak nějak vykašlala.
Pozvala jsem ji na oslavu příchodu svýho dítěte, ale nepřišla.
Nevím, co jsem jí udělala.
Myslím, že za to může spíš on.
- Proč? - Kvůli něčemu, co jsem řekla.
V jednom rozhovoru, že?
Udělala jsem ti reklamu, Tareku. Nemáš zač.
Podle mě jsem nic špatnýho neudělala.
Byla to sranda. Nečekala jsem, že se urazí.
Já taky ne, ale Heather je docela citlivka.
- To fakt je. - To bude v pohodě.
Už jsem ji dlouho neviděla,
protože Mary ráda všechny uzurpuje, takže se s nikým nevidím.
Musíme oslavit tvůj návrat do práce.
- Já vím. - Počkat.
Jak to šlo?
Nevěděla jsem, co mám čekat,
ale bylo to fajn. A byla tam i lepší atmosféra než dřív.
Bylo to fajn, ne?
- Podle mě jo. - Jo.
- Vanessa je fakt zlatá. - Jo, to ona je.
A byla tam i Emma a taky je moc milá.
A jak to šlo s Chrishell?
Slyšela jsem tu omluvu.
Vzala jsem si ji stranou a řekla jí, že si to s ní chci vyříkat.
Že se jí omlouvám a že mě mrzí, co se stalo.
A ona na to řekla, že to na ni nepůsobí upřímně.
Díky moc.
Fakt jsem se snažila. Nevím, co jinýho bych ještě mohla udělat.
Je fakt zahořklá. Je mi jí líto.
To je strašný, ale nesmíš si to brát osobně.
Stejně doufám, že se to mezi náma zlepší.
- Tak na… - Na zdraví.
Na novou verzi naší firmy?
Jo!
Tak jsme tady.
To je nádhera.
Jo, tvůj klient bude nadšený.
- Já jsem nadšená. - Já vím.
Kupec Frenchova domu z toho vycouval, což je fakt nepříjemné.
Doufám, že se ten dům Emminu klientovi zalíbí,
udělá nám nabídku a pak přejdeme k úschově financí.
Je tady pět ložnic,
domek pro hosty, nahrávací studio
a jedna garsoniéra.
- Páni, je to tu velké. - To je.
To je fakt paráda.
- To se mi líbí! - Je to tu jako stvořené k pořádání oslav.
Když už mluvíme o oslavách, ta pro vaše pejsky…
Byla fakt zajímavá.
Tak to je fakt slabý slovo.
Co se stalo?
Radši si odložím tašku.
Snažila jsem se chovat zdvořile a dát Christine šanci.
Přece jenom zrovna porodila.
Říkala jsem si, že se mohla změnit k lepšímu.
Řekla mi ale jen samý lži.
Co ti řekla?
Že jí náš bývalý požádal o ruku.
- Já vím. Určitě jsi v šoku. - Cože?
Lže. Nikdy neměla žádný prstýnek.
Nedal jí ani klíč od domu,
protože byla praštěná.
Byla to prachsprostá lež.
Kdybychom ji napojili na detektor lži, určitě by se rozbil.
Bylo to fakt…
A kde má teda ten prstýnek?
Říkala, že si není jistá, jestli mi náhodou nedal ten její.
Já ale dostala opravdový prsten, ne imaginární. S diamantem.
Cože? Tvůj bývalý dal tehdy Jasonovi a Brettovi zabrat,
protože pro tebe chtěl vybrat dokonalý prsten.
- Já vím. - Takže ona ti nakecávala…
A prý o tom řekla jen Davině.
Počkej. Davina u nás tehdy vůbec nepracovala.
Díky, Mary.
Díky. Já vím.
Přišla… Proboha.
To vůbec nedává smysl.
Christine s tím chlapem chodila rok a půl předtím, než Davina nastoupila,
takže je naprosto jasné, že lhala.
Chtěla ze sebe udělat oběť,
ale to ona fakt není.
- Proč se nedokáže chovat normálně? - Nemůže si pomoct.
Mohla prostě říct, že žárlila a měla vztek,
protože ho furt měla ráda,
a když vás viděla spolu, vybuchla.
- Tak to nejspíš i bylo. - Jo, to bych ocenila daleko víc.
Tehdy už spolu nechodili.
A proč že se rozešli? Za to si mohla sama.
Měly bychom k sobě být upřímné.
Já fakt nevím, jak si může myslet, že jí to projde,
když všichni ví, jak to bylo.
Já na křivdách nijak zvlášť nelpím,
ale proč mi teď ještě lže?
Stačilo jen, aby se chovala jako normální člověk.
Jsem přece super. Pohlídala bych jí dítě.
Myslím to vážně.
Christine je strašně žárlivá a asi mě vnímá jako někoho,
kdo ji zničehonic připravil o život, který chtěla,
a o muže, o kterém snila.
A teď mi chce zničit pověst. Udělat ze mě rozvracečku vztahů,
což já fakt nejsem.
Nedokáže to nechat být.
Nevím, proč si myslí, že se může takhle chovat.
Fakt jsem se na práci v Oppenheimu těšila.
- Jsme super skupina. - A my tě máme rádi.
A já vás. Kdykoli ale přijde Christine, všichni hned znervózní.
A začnete se chovat jinak.
- Já vím. - Všichni.
Naváží se do každého, kdo ji nějakým způsobem ohrožuje.
A nikdy to neskončí.
A já si práci v takovém prostředí nezasloužím.
Nikdo si nezaslouží, aby musel trávit čas s tak toxickým člověkem.
Snad to Jason a Brett pochopí, ale už to nebudu dál snášet.
Já s ní pracovat nechci,
takže si nakonec budou muset vybrat, o koho stojí víc.
Překlad titulků: Veronika Kursová