EN NETFLIX-SERIE
Emma ska inte bara äta med oss, hon är också vår senaste medarbetare på heltid.
-Va?! -Överraskning!
-Jag älskar dig, jag har saknat dig. -Bra val.
Jag är så glad, kära nån!
-Så Emma ska ta Christines plats? -Ja, ett tag.
-Har ni träffats? -Förut.
Det sista jag hörde är att Christine snart börjar jobba igen
och när hon gör det lär det här kännas som en örfil
att Emma, tjejen hon inte gillar och som sårat henne i många år, har ersatt henne.
Kan nån dra historien?
-Jag tänker inte ta i det här. -Nej, jag vill inte heller.
-Hallå! Vad tusan? -När träffades ni, då?
Jag fick höra talas om henne dagen vi träffades, och det var inte trevligt.
Var hon elak från första dagen?
Jag lämnade gymmet med min pojkvän, trodde jag, när hon dök upp med sin vän.
Hon sa: "Vem f-n är det här?" och började sen skrika. "Det här är min pojkvän!"
Jag försökte köra därifrån, hon körde ut och blockerade mig.
De skrek och bankade på mina fönster och jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag rullade ned fönstret och hon bara skrek som en galning.
Sen kom han och skrek åt henne att hon var galen och skulle låta mig vara,
för jag hade inte gjort nåt. Hon var rena mardrömmen.
Oj!
Det är ju en helt galen historia.
Jag trodde att jag fick en dålig start med Christine, men det här var värre.
Jag tror inte att hon är galen, hon blev sårad.
Jag vill inte ställa till nåt här, men…
Hon sa att hon saknar Mary och Heather och jag sa: "Varför inte prata med dem?"
-Hon kunde ha bjudit dem till babyshowern. -Eller hur?
Saknade hon mig så mycket, men utelämnade mig?
Hon sa att du var vän med nån som sårat henne. Jag frågade vad som hänt.
Hon förklarade att en kille som hon dejtat samtidigt hade dejtat en annan kvinna,
och jag sa: "Hon kanske inte kände till dig?" Sånt händer ju ofta!
Det är en bortförklaring, Emma och jag är vänner sen länge.
Det vet hon, och vi var okej tidigare. Det är en bortförklaring.
Okej, jag sa att det nog bara var problem i kommunikationen: "Prata med Emma."
Det var första gången Mary hörde det.
-Är hon arg på Jason men inte dig? -Varför inte på mig?
-Du kanske inte kände till allt? -Vi bodde ihop, jag vet.
-Så du vet när vad hände? -Ja.
-Hon ska ha barn, hon är gift. -Hon har fött barnet.
-Jag bodde med henne. -Man får ju gå vidare nån gång.
-Det har gått fem år, herregud. -Du känner inte till allt!
Jag känner till läget, och det är inte som Christine säger.
Det var en annan tidsperiod, helt åtskilda.
Det här kanske blir ett bra tillfälle att prata med henne och reda ut saker,
och så ordnar sig allt, man vet aldrig. Kommunikation är allt.
Jag visste inte att hon fanns, det vet Brett och Jason.
Jag träffade er vid samma tillfälle. Jag visste inte att han nyss lämnat nån.
Som jag ser det gjorde jag inget fel.
Det har hela tiden varit hon som haft problem med nåt sen jag kom med i bilden.
Emma är helt oskyldig, det är allt.
Söker du åt nån i Venice, Brett?
-Vid kusten? -Nej.
-Rose Avenue mellan Penmar… -Jaha, nej, inte vad jag vet.
-Fin gata. -Ja, och ett vackert hus.
-Jag håller med dig. -Jag vet.
Vad tyckte ni om middagen i går?
Emma klev ju helt klart in i lejonets kula.
Hon tog en hel del stryk i går.
Jag antar att det varit mer än det där första mötet.
Det var säkert en massa, särskilt kring killen, som vi inte hört om.
-Precis. -Men jag vet ju inte.
-Det hade varit slut ett tag. -Jaså?
-Ni bodde ju ihop, så… -Ja.
Han kollade fortfarande att hon hade det bra, och så, men…
-Så de var inte ihop? -Nej.
Så det måste ju vara mer, annars går det ju inte ihop.
-Hejsan! -Hej, Emma.
Emma!
-Hur är det? -Hej!
-Vi måste driva ut andar! -Bränn salvia! Rena skrivbordet!
-Skönt att ha dig här. -Tack, jag ser fram emot det här.
Jag tog mäklarlicens för några år sen, men satsade mest på annan verksamhet.
Nu vill jag satsa mer på mäklandet, för övriga verksamheter blomstrar.
Så det känns rätt att mäkla på heltid.
Damerna, det är Emmas första dag och jag vill bara dra sammanhanget.
Hon tar med en del egna objekt och ska också hantera några av Christines.
Så hjälp henne lite.
Allvarligt, vrider du om kniven i Christine?
Hon behöver ju hjälp, hon är inte här.
Så de ska jobba ihop?
Jag har inte löst detaljerna, men det är tanken.
Ni vet hur småungar bara…
Eller hur?
-"Emma är här!" -Vad hände nu?
Nej, det är hennes skrivbord, det är allt.
Det är bara ett skrivbord.
-Du är så välkommen hit. -Tack.
Du verkar på östkusten också, vad mer gör du?
Jag startade ett matföretag,
grunden var att jag som väldigt ung började handla med aktier, jag var 14, 15.
Jösses.
Jo, och när farfar gick bort hade vi ett matföretag.
Det var litet, så jag lånade släkten pengar.
-Jag var typ 17. -Å, Gud.
Till löner och så, för att få fart på företaget. Nu är varumärket rikskänt.
Så ville jag ha min egen produktlinje med veganmat, tillsammans med Beyond Meat.
Jag köpte en empanadasmaskin.
-Du hade några med krabbkakor, va? -Krabbkakor?
-Och så pizzavarianten? -Ja, pizza och ostburgare.
-Jaha, okej. -I empanadas? Jag fattar inte.
Ostburgarempanadas.
Jag vet vad empanadas är, och jag älskar empanadas.
Men jag har då aldrig hört talas om ostburgarempanadas, krabbempanadas.
Det är inte empanadas.
Och så har jag ett gäng kvinnor anställda som gör mycket för hand, det är coolt.
Och mäklande på det, jösses. Jag tänkte att jag har fullt upp med barn och jobb.
Det är perfekt, jag har möten på Costco och andra storföretag
med VD:ar och så, och de söker fastigheter, så det går hand i hand.
Hur ska du ro iland allt, du verkar ha så mycket?
Jag har ju rest fram och tillbaka ett tag, men nu blir det ju lite annat.
-Jag flyger privat, det är smidigare. -Jag flyger i ekonomiklass. Billigare!
Det är lättare när man har hund.
Kan jag haka på, och så släpper du av mig?
Perfekt, jag hämtar dig, så flyger vi tillsammans.
-Jag har en stor hund, men… -Så spännande!
Kvinnorna på O Group är helt klart rockstjärnor, de äger.
Jag vill att de ska veta att jag klarar mig
och är en smart och stark affärskvinna.
Och att jag tänker göra likadant i O Group som i mina andra affärssammanhang.
Nu har jag Alessos hus, ni vet, DJ:n?
Hans hus ligger ute, och så har jag en asiatisk klient, typ miljardär,
som vill sälja sitt hus som har ägts av Harry Styles.
Kan du presentera oss för Harry Styles?
Visst, det kan jag säkert lösa.
-Men välkommen, Emma. Toppen. -Tackar.
FRENCH MONTANAS HUS
Hej, Lenny. Hur är det?
-Bra, tack. Själv? -Bara bra, trevligt att ses.
Tack för visningen.
Lenny är en klient jag träffade via Jason, och jag har jobbat med Lenny ett tag nu.
Och jag vet vad han absolut vill ha och vad han absolut inte vill ha.
Jag slipper gissa, så det är en stor fördel.
Ja, det är verkligen imponerande.
6 SOVRUM / 7 BADRUM / 801 KVM
UTGÅNGSPRIS: $4 999 000
PROVISON: $149 970
Så vackert.
-Eller hur, som en toskansk villa, va? -Just det.
Jag behöver ju utrymme för släkten när de kommer på besök.
-Är det här stort nog? -Jättestort, ja.
Och när du inte är här vet du att det är säkert,
för du har dels grinden här, och så grinden till området. Inga problem.
Här är huvudsovrummet.
-Fint. Mysigt. -Absolut.
Badrummet med hans och hennes tvättställ, ångdusch, allt.
-Vänta lite… -Det finns två, hans och hennes.
Ja, man slipper dela badrum och får bevara små mysterier efter alla år!
Fint kök, jag gillar frukostsmygen här.
Ja, väldigt ljust och öppet, och två kylar för dryck här.
-Två diskmaskiner, vitvaror från Wolf. -Kära nån!
Och en jättelik dubbelkyl från Sub-Zero.
-Frun och två döttrar lagar mat. -Okej.
-Ni lär få plats med allt. -Jag grillar.
Då ska jag visa dig grillen, för den är helt galen.
En italiensk villa måste ju ha en vedeldad pizzaugn.
-Här är en toppengrill. -Å, det här ser bra ut.
-Vad är det för grannar här? -Mycket kändisar.
Selena Gomez har bott här. Logic. De flyttar ut hit för att det är så lugnt.
-Bra skolor? -Fantastiska.
-Min son har gått i skola här. -Å, bra.
Och jag har bara gott att säga om den.
Kändisklienter kan vara svåra att få, men eftersom French valde mig
är jag säker på att det här går bra.
Finns det nån prutmån?
Vi har haft säkert tio visningar de senaste två dagarna.
Folk vill jättegärna se det, och eftersom du är min klient ville jag visa dig först.
-Du måste vara snabb här. -Jag vill se några fler hus först.
Okej, då ordnar vi visningar på de andra.
-I morgon eller övermorgon? -Det går bra.
-Okej, det löser vi. -Tack.
Vi hörs av. Hejdå.
Så fint.
Härligt att ses, kolla på dig! När födde du barn?!
Jag börjar tro att du har ljugit för mig.
-Nyförlöst och i stripp-klackar. -Helt otroligt!
Jag förhandsgranskar huset åt en köpare, utanför mitt hemtama Malibu. Det är bra.
Men samtidigt nytt för mig, så jag bjöd med Christine
som kunde behöva komma hemifrån utan barnet ett tag.
Och utsikten är perfekt.
6 SOVRUM / 7 BADRUM / 672 KVM
UTGÅNGSPRIS: $14 990 000
PROVISION: $449 700
Å, köket. Jag älskar kök.
Underbart.
Jag har varit mamma i två veckor och ser fram emot lite tjejtid
och att sakta men säkert komma tillbaka till mäklandet.
I ett hus för 15 miljoner. Så hemtamt.
Uteplatsen är ett klart säljargument.
Jag gillar att köket leder ut till poolen via sömlösa dörrar.
-Ja. -Så vackert.
Och väldigt avskilt, det är bra.
Det känns som ett jättebra område. Alltså, Bel Air.
-Vacker utsikt med vackra solnedgångar. -Fint, och där uppe är huvudsovrummet?
-Ska vi kolla in det? -Ja, kom!
Nu blåser det upp. Häxan är tillbaka!
-Härliga kristallkronor. -Jättevackra.
-Oj. -Utsikten!
-Oj, garderoben! -Nästan stor nog för mina skor!
-Jag skulle köpa. -Ja, det är underbart.
Vackert. Jag gillar verkligen det här huset.
-Å, Gud, helt fantastiskt! -Fantastiskt.
-Det här är LA! -Ja, det här är LA.
Hur var det häromkvällen? Vänta, vilka var där?
Alla från kontoret, och sen kom Emma till middagen.
-Hon kom med på kontoret, visste du det? -Ja, Jason sa det.
Och hon berättade vad som hänt för alla där, för jag ställde frågor…
Berättade hon över middagen?
-Nej, alltså, jag… -Hennes version, så klart.
Så klart, men jag ifrågasatte henne och ställde frågor inför alla.
Kanske för att jag såg att du blev så sårad av det där
och att Marys vänskap med henne supersårade dig.
-Så Mary och Jason var också där? -Ja, vi var hos Jason.
-Och vad sa de? -Ja, de sa ju att hon talade sanning.
Att det inte överlappade.
Jag fattar att Mary inte gillar mig nu, men då var vi goda vänner.
Hon var den första jag ringde, och jag grät.
Så att Mary säger att Emmas version är sann,
det gör mig vansinnig. Hon vet att vi var tillsammans!
Och Jason visste att vi var tillsammans.
Det är extremt respektlöst av Emma att dra en story när jag inte ens är där.
Men hade jag varit där hade det säkert låtit annorlunda.
Så jag tycker inte om det här. Men det är ju inte alla som kan föra sig.
Men, vad gör man?
Jag tror säkert att det hon berättade var ur en synvinkel, men jag tar min version,
för jag drog inga detaljer förut.
Jag dejtade honom i två och ett halvt år.
-Och ni gjorde inte slut? -Aldrig.
-Ni var tillsammans fram till den dagen? -Ja.
Nu är jag väldigt förvirrad, för när jag har hört Emmas och Christines versioner
förstår jag verkligen varför Christine blev så upprörd.
Han var hemma hos mig den morgonen.
Sen gick han och jag ringde min bästis och hämtade henne.
Och så ser jag min dåvarande pojkvän
komma gående med en annan tjej, och det var Emma.
Jag bara: "Vänta, hallå?"
Det tog en stund, jag släppte av min vän.
Så sa jag "hej" och han flippade ut.
-Höll de hand, eller? -De höll hand.
Hela grejen, och jag bara: "Vadå?!"
Emmas bil stod några meter bort, så jag körde fram och blockerade henne.
Och så sa jag: "Jag vet inte vad han har sagt till dig, men det där är min kille.
Vi har varit ihop i två och ett halvt år, och vet inte när ni kunnat träffas."
Men uppenbarligen bara dagtid.
Och så förlovade de sig två månader senare!
Oj!
Den där kvinnan är rena mardrömmen, det är som ur nån film.
Hon kan inte ha varit ovetande.
Fast jag blev ju lurad, och Heather blev lurad.
-Vadå, vad är det med Heather? -Hon dejtade honom också!
Jaha.
Nu blev det mycket.
-Var det innan? -Det var typ efter att vi gjort slut.
Förvirring.
Efter att ni gjort slut dejtade han Heather?
Ja.
Men var två månader senare förlovad med Emma? Jaha.
Va?
Jag kan bli mållös för att jag inte hittar rätt engelskt ord.
Men här hade vi kunnat tala spanska och jag hade ändå inte hittat rätt ord.
Sanningen kommer alltid fram i slutänden, Christine, och då får du veta.
-Hallå! -Hejsan!
Hur är det? Vilket ställe!
-Sexigt. Hej! -Hej!
Jag har känt Mary länge. Men inte Chrishell,
så jag ser fram emot att sitta ned och lära känna henne.
-Det här har jag sett fram emot. -Ja.
-Okej, här är mina berömda empanadas. -Å, jösses.
De är heta, så vänta lite, bränn er inte.
Okej. Du är så rar.
Jag gör minnesanteckningar här, för köpet är snart klart och då blir det bjudning.
Grattis! Kan vi skåla för det?
-Ja! -Skål för det.
Gratulerar, det är ju jättespännande.
Om du behöver hjälp med flytten så finns jag ju här.
Allvarligt, jag är väldigt praktisk. Jag har alltid…
Jag tänkte mig inte dig så.
Jag har alltid 20 kassar i handen, flyttar grejer.
-Du är jätterar, men… -Allvarligt, säg bara till.
-Du är så jordnära och allt. -Jösses, ja. Jag växte upp med camping.
Jag fiskade och satte mask på kroken, jodå.
Vill ni till Boston bor ni hos mig.
-Jag hörde din dialekt. -Gjorde du?
-Å, nej! -Nej, det är gulligt!
-Jag gillar det. -Okej.
"Vill ni till Boston"… Nej, jag kan inte. Men jag hörde den.
Emma är så inspirerande.
Hon kom genast med i gruppen så smidigt och sömlöst.
Jag vet inte om hon bara skulle vikariera, men jag hoppas att hon blir kvar länge.
Jag trivs med henne.
Jag måste fråga: Du klarade dig igenom din första Oppenheim-middag.
-Gratulerar. -Ja, tack!
-Du överlevde. -Ja, med knapp nöd. Nej, jag skojar.
Det var helt klart mycket, jag kom in och kände mig genast rätt ansatt.
Särskilt av Vanessa.
Det var första gången vi sågs och jag kände mig angripen.
Det kändes som om hon inte ens ville lära känna mig.
Det hade varit fint att få sätta sig ned och säga "hej" först.
-Få presentera sig innan nåt dras igång. -Precis.
Ärligt talat kan jag faktiskt sympatisera med Vanessa en del,
för jag minns hur det var att vara ny, hur Christine kom och pratade om alla med mig.
Och sen fick jag dechiffrera vad som var sant och inte,
så även om det var jobbigt var det kanske bra att få ut din version.
För hon jobbar ju hårt på att få ut nåt annat.
Ja, hon måste väl föra bok över sina lögner för att inte säga emot sig själv.
Det behöver du inte säga till mig.
-Tack. Vad är det här? -Chile relleno.
Chile relleno.
Chile relleno är en väldigt vanlig rätt i Mexiko.
-Det är poblano-chili. Har du sett dem? -Nej.
De är som långa paprikor.
-Som "shisito"? -De kan vara kryddstarka.
Tänk dig som en shishitopaprika.
-"Shisito"? -Shishito.
-Nåt sånt! -"Shishpaprika", eller nåt!
Jag är så glad att du bjöd med mig, för du bryter också, så vi lär komma överens.
Hur trivs du på kontoret hittills? Hur tänker du om tjejerna och så?
Jag hörde att du och Christine lunchade, och sen hängde du med Mary.
Kan de försöka rekrytera dig till respektive sida?
-Jag vet inte. -Jag håller mig undan.
-Jag tänkte: "Gud, för mycket info!" -Vilken sida väljer du?
Jag har inga fakta, jag vet bara vad Christine sa.
Tycker du inte att folk var lite hårda kring Christine på middagen?
Jo.
Jo, faktiskt.
Berättade Christine om att hon bankade på bilen och så?
Nej, det sa hon inget om!
När Emma berättade om det såg jag det tydligt och klart för min inre blick.
Samma här!
Och jag tänkte: "Att det inte förvånar mig?"
Sa hon att hon är arg på Mary för att hon är vän med Emma?
Ja, fast hon sa inte att hon var arg, det sårar henne.
Vi jobbar ihop men måste inte vara "Kumbaya".
-Sant. -Men…
För jobbdynamiken vore det bra om de kom överens, men det känns inte så troligt.
De måste ses, ansikte mot ansikte, och prata. Tror jag.
-Låt inte Christine dra in dig i det. -Nej.
Känns det nervöst att träffa Christine på kontoret?
Nej.
Jag driver ett mångmiljonföretag. Jag har mäklarlicens.
Jag tänker inte låta henne frånta mig vad jag uppnått eller vill uppnå.
Skål!
-Du kommer att funka bra här. -Ja.
Allvarligt, jag har fått hantera allt drama från Christine,
och jag väljer lätt dig framför henne.
Hur är det, "starka kvinnor stärker kvinnor"?
-Ja. -Skål för det.
Gud, jag kämpar med sonen: Allt måste mixas med sötpotatis.
Han är två år, och det är en kamp varje dag.
-Jag har testat ägg och avokado. -Testa sötpotatis-pommes!
Min unge är en sån bracka, häromdan ville han ha 25 bitar laxsushi till middag.
-Från Sugarfish. -Åt han verkligen 25 bitar?
Han åt 15 bitar.
-Dyrt. -Jag var 26 första gången jag åt sushi.
Gulligt, du beställde ändå. Hade jag beställt det hade man skrattat.
Jag fick dela värdemenyer på Donken.
-Så fattiga var vi. -Vi hade inte sånt.
Jag gillar inte att mathandla, men när jag har gjort det och kylen är full med grönt
och annat nyttigt, då känns det bra.
-Du bara: "Jag är rik!" -"Jag lyckades!"
"Jag lyckades, har mat i kylen!"
Jason! Jag har en uppdatering om Alessos.
-Ja? -Vi har handpenning.
-Bra. -Ja.
-Å, Gud! -Handpenning!
-Snyggt, nya tjejen! -Tack, det är jättekul.
SÅLT: 6 SOV / 8 BAD / 612 KVM
-Vilket pris las det handpenning på? -Budet var på 6 350.
Jag har varit mäklare ett tag, men att jag sålde Alessos hus första veckan här
visar ju alla att jag är en kraft att räkna med.
Och att jag inte lallar i jobbet.
-Du måste ringa i klockan, Emma! -Ja, det blir min första klockringning!
Kör!
-Hur lyckades hon så bra första gången? -Imponerande.
-Det tog dem fyra minuter att lösa det. -Chrishell körde hårt, du var lugn.
Jag vet, jag blir så till mig och kör hårt. Nu tänkte jag: "Rar ringning."
Jag kör: "Håll för öronen!"
Kolla!
OMG!
-Jösses. -Hejsan!
Hur är det? Kul att du kom!
Hejsan.
Du ser ut som en överstrykningspenna.
Kom inte nära mig med den kroppen efter att ha fött ett barn!
-Du ser fantastisk ut. -Hej!
Gratulerar.
-Hej, raring! -Du är jättefin!
-Hej, hur är det? -Hejsan.
-Fint att ses, raring. -Gratulerar.
Hur är han som bebis? Får jag hålla honom?
Christine vet precis vem jag är, hon glömmer inte mitt ansikte.
Men vi ska visst låtsas som om vi inte har träffats.
Jag kan haka på det så länge, och så ser vi hur det går.
-Å, så liten han är. -Lille guldklimpen!
-Å, Gud. Så fin han är. -Eller hur!
Jag har honom. Hej, lillen.
Hejsan.
Hon ville inte ha mig på babyshowern, tog inte emot presenten,
och nu ignorerar hon mig.
Så att jag skulle gå fram till barnet eller hålla hennes barn, glöm det.
-Kolla hans lilla plyte. -Ja…
Min tur igen.
-Sorry! -Härligt, Jason.
Vänta, vem kunde ana det här?
Såja, Lill-Christian.
Du måste föra namnet Oppenheim vidare, skaffa barn!
-Jason har bebisfeber. -Du är redo!
-Hur känns det, Christine? -Bara bra!
Första veckan var som om en buss hade kört på mig.
-Känns det som om barnet förändrat dig? -Ja, jag känner mig väldigt moderlig.
Jag gillar att byta blöjor, det är knäppt.
-Vad har ni haft för er? Vem har sålt hus? -Hon har handpenning för 6,3 på ett.
-Grattis, underbart! -Tackar.
Härligt.
Jag har mycket bättre stil än Emma.
Det är inte jag som drar upp vårt förflutna inför kollegorna.
Det är matdags för honom nu, så jag drar. Men slappna inte av, jag kommer tillbaka!
-Var ska du sitta, då? -I soffan, det är bekvämare.
-Du kan sitta med mig. -Det vore jättefint.
Slappna inte av nu, subbor.
Det gick ju bra.
-Ja. -Hur kände du inför alltihop?
Jag har inte gjort nåt förut, har alltid varit trevlig, så jag hade koll på mig.
Men jag hade ju ingen aning om hur hon skulle vara.
Hon sa "fint att ses" som om vi inte hade setts.
-Sa hon "fint att ses"? -Ja.
Typiskt Christine.
Christine var trevlig och artig mot Emma. Menade hon det? Troligen inte.
Barnet har nog förändrat henne. Och jag kände henne inte förut.
Jag har bara känt henne i några veckor
och det har varit fint hittills, det kanske blir så med dig också.
-När det är en bebis med. -Vi får se om hon förändras.
Undertexter: Henrik Brandendorff