MAKLÉŘI Z HOLLYWOODU: ZASE SPOLU
Vítám vás u Makléři z Hollywoodu: Zase spolu.
Jsem Tan France a moc se těším.
Už za malý okamžik rozřešíme veškeré drama.
Můžeme na to?
Dámy, Romaine.
Dvojčata, jste nervózní?
- Ne, v pohodě. - Ne, dobrý.
Chci ty nejšťavnatější drby, tak se prosím vůbec neostýchejte.
Čím začneme? Chelseinou berkinkou,
Breinou fitness apkou, Jasonovýma napudrovanýma koulema?
- Jo. - Jasone, co to sakra bylo?
Dřív jsem si pudroval koule.
- Proč? - Zkus to a pochopíš.
Ještě chvíli u toho zůstanu.
Když… Zeptám se radši tebe.
- Koho? - Tebe taky.
- Vidělas to někdy? - Jo.
- Super! - A dělalas to někdy?
- A už jsi někdy… - Jako za něj?
- Jo. - Ne, na to se neptám.
- Divila ses? Přišlo ti to nechutné? - Jo. Určitě.
Jo, nechápala jsem, proč to dělá, ale pak mi to vysvětlil a…
- Dětský pudr? - Jo.
On je jedlý?
- Cože? - Ne!
- Jistěže ne. - Není.
- Proč by sis ho… - Tys ho při tom někdy viděla?
- Ne. - Takže to bylo před Chrishell.
- Ano. - Chrishell přišla až po pudru.
Radši uvedu, že už se nepudruju.
- Dals na Mary? - Je to všude.
Ne asi.
Dobře. Chrishell…
Už? Dobře.
- Jo. - Má strach.
Co manželství?
- Naprosto skvělé. Jsem šťastná. - Fajn.
- Vy už jste měli obnovení slibů? - Ano.
- Jste spolu jen pár měsíců! - Jasně. Vysvětlím.
Ten sňatek jsme dost tajili, ale došlo k němu už před delší dobou.
Máme fotky. Moc vám to sluší!
Díky! To je naše Gracie.
Tohle je ze svatby, nebo z obnovení slibů?
- Z obnovení. - Dobře.
- Takže z letoška. - Krása!
- Emmo… - Ahoj.
Je pravda, žes je oddávala?
Ano.
V bikinách?
Ano! Na její přání. Řekla si o to.
Je to tak. Byl to můj nápad. Měli jsme to na Den nezávislosti.
Napadá vás něco ujetějšího než Emma v džínových bikinách?
- Chelsea, jak se máš? - Skvěle. Díky.
- Všechno dobrý? - Jo.
- Co rodina? - Taky super.
- Fajn. Amanzo… - Čau.
Ty za sebou máš pár dost náročných měsíců.
Operovali jí páteř.
- Už je ti líp? Co operace? - Dopadla dobře, jen jsem trochu ztuhlá.
- Jak ti je? - Žiju.
- Amen. - Jo.
- A vypadáš sakra dobře. - Díky.
- Mary, Romaine, nemáte nového pejska? - Ano? Máme.
Jak vychází s Nikem a Zeldou?
S Nikem to byli dva kohouti na jednom smetišti,
takže toho má dočasně v péči Jason.
Je to pro něj strejda, nebo taťka?
- Strejda. - Aha…
- Taťka Romain a papá Jason. - Vůbec nezaváhal.
- To je milý. - Kvůli věku?
- Radši taťku. - Nicole.
- Čauky. Rád tě vidím. Jak se máš? - Ahoj.
- Celkem dobře. - Víc než to.
Za pár měsíců jsi prodala domy za 12 milionů dolarů.
- Jo. - S kým ses viděla od poslední klapky?
- No… - Kromě Mary?
S Amanzou, Romainem, dvojčaty.
S tebou taky, ne?
Bavily jsme se, jen ne osobně.
Jasone, s kým teď chodíš?
Bavím se s jednou ženou z Vancouveru, ale jinak jsem single.
Ty jo.
- Se ženou? - S jakou? Jsem zvědavý.
Kolik jí je?
Dvacet devět. Za pár týdnů 30.
Dobře. Dospělá žena. Chápu.
Bre, ty rozohněná maminko,
naposledy jsme tě viděli odejít ze slavnostního otevření.
- Takhle bys to popsal? - Snažil jsem se to říct hezky.
- Vrátila ses do O Group? - Zatím se neví.
Ještě pořád?
Vrátím se k tomu, ale teď něco příjemnějšího.
- Co Legendary? - Je k sežrání.
Kolik už mu je?
Patnáct měsíců. Mluví, běhá po domě a rozkazuje mi.
To zní dobře. Tak jo, pojďme na to.
Ty kráso!
Nicole a Chrishell, v případě vás dvou
jsem v životě nečekal, že byste se kdy usmířily.
Máme tu ukázku.
Nicole říkala, že s Chrishell pečeš jen proto,
že jsi prospěchářka.
Je to pravda?
- Ano. - Víš vůbec, co dělá?
Lepí se na lidi z vyšších kruhů, aby si přilepšila.
- Říkalas o mně hnusný věci. - Všechno je to totiž pravda.
- Nevíš, co to je dřina. - Nechala sis překopat ksicht.
- Je mi z tebe zle. Fakt zle. - Sklapni.
Ani Nicole si nezaslouží, aby dojela na svou jízlivost.
Ale taky nemůže čekat, že jí to projde.
- Navíc si začala. - Je prostě zlá.
Nechtěla jsi vytáhnout do války proti Chrishell, ale stalo se.
Je jedno, která z nás má pravdu, obě z toho vyjdeme jako poražené.
Omlouvám se, že se to tak zvrtlo.
Díky.
Vážně se mi omluvila.
- A ty jí taky? - Ne.
Sakra.
Kdyby se Nicole Chrishell omluvila, mohla tu být.
Tím, že mě vyškrtneš z letadla…
Co to meleš? Kdo tě vyškrtnul?
Nerozumím. O čem to mluvíš?
- O cestě sem. - Vymáčkni se.
Ty to nechápeš?
Nevím, co se mi snažíš říct, tak už se vymáčkni.
- Chci toho tolik? Proboha! - Vyškrtly jste mě.
- Nikdo tě nezval. - Zval.
Stačilo udělat jednu jedinou věc a omluvit se mi.
Ale tys ani neupřesnila…
Neměla jsem říkat, že sis nechala překopat ksicht ani že fetuješ.
My víme, že nefetuješ i že jsi krásná.
- Nebyla na tom trocha pravdy. - To bych netvrdila.
- Nevymyslela jsem si to. - Dobrá fraška.
Páni.
Nicole, jak ti bylo,
když Chrishell řekla, že sis nechala překopat obličej?
Stála jsem tam jako opařená.
Nechápala jsem, co to mele.
Na zubní fazety jsem šla ještě před natáčením, botox je normálka
a dělali mi výplně, ale o překopání ksichtu nemůže být řeč.
Byla to prostě odporná, zlomyslná poznámka.
- Promiň. Chrishell… - Copak?
- Trapný. - Vím, že se mě zeptáš.
To si piš.
Na co jsi tím „překopáním“ narážela?
Co je?
- Přestaň… - Řeknu to takhle.
Jasně jsem se snažila Nicole říct,
že jen stála o svých pět minut slávy.
Načež řekla, že jí je ten seriál ukradený a je v něm jen kvůli realitám.
Přitom tam byl jasný úmysl.
O jaký úmysl podle tebe šlo?
Chtěla si užít svých pět minut slávy. Proto na mě naběhla a pustila se do mě.
Tak to nebylo. Chápu, proč si to myslíš, ale…
Máš na to ostatně plné právo.
Ale žádný úmysl v tom nebyl. Neplánovala jsem to.
Tak to vůbec nebylo.
- Dobře. - A já se nechala unést.
To vůbec nepopírám.
Jen jsem se ti snažila říct,
že je jasně vidět, že ti na tom seriálu záleží.
Když tě obsadili, během pár měsíců sis zašla na několik…
A nic proti tomu, v LA má každý deset ksichtů.
Neodsuzuju to.
Jen je na první pohled vidět, že ti na tom seriálu záleží.
Kdybys to přiznala, bylo by to jednodušší.
Měly bychom jasno a mohly bychom se bavit otevřeně.
Prostě v tom mít jasno a říct: „Dobře, možná ses spletla.
Hodně ti na tom záleží. Teď se můžeme bavit.“
Teď jsem to tu shrnula, i když je to jen moje věc.
Netajím se tím, ale není nutné to takhle vytahovat.
A já to vytáhnu. Kdo si tu nechal překopat obličej?
- Já kozy! - Jo, Bre!
Máš je krásný.
Taky kozy.
Vypadáte skvěle. I v obličeji.
- Má je rád. - Mám.
Aby taky ne. To dá rozum.
- Nicole? - Ano?
Máš pocit, že ses s ní neměla pouštět do křížku, protože ti to spíš uškodilo?
A dál škodí?
Ano, ale já se do ničeho vědomě nepouštěla.
Opakuji…
Byla to chyba, možná až naivní,
ale nesnažila jsem se s ní pouštět do křížku.
Vlastně jsem se to pak snažila neustále urovnávat.
Nešlo mi o to…
Co se stalo?
Nelži! Vždyť je to k smíchu! Ty ses to snažila urovnávat?
Obě jsme se ti omluvily, a tys tam jen mlčky seděla.
Nedělej, žes byla nad věcí.
Nedávno došlo k jisté online roztržce, kterou jsme všichni zaregistrovali.
Nicole, přiblížíš nám, co se stalo?
Ale popravdě.
Kterou…
Kolika roztržek ses v poslední době účastnila?
Asi ten komentář…
Myslíš to, jak mě osočila, že jsem homofobka?
- Ano. - Bože můj…
Někdo zkrátka napsal komentář ve smyslu:
„Doufala jsem, že ta lesba už zmizí.
Měla zůstat v Austrálii, abych se na ni už nemusela dívat.
Nicole, tobě to moc sluší.“
Napsala jsem: „Díky.“
- Taková fraška. - Vážně je to fraška.
Příští týden ze mě uděláte rasistku, co týrá zvířata?
Nemá mě za homofobku.
Nemluv za mě. Mluv prosím jen za sebe.
Není na tom ani špetka pravdy. Není to tak.
A každému, kdo mě zná, to připadá směšné.
Směšné ale není to osočení.
Tohle o někom říct je nebezpečné a bezohledné.
Když někdo Chrishell uráží skrze její sexualitu
a ty to komentuješ, prakticky to podporuješ.
Já bych nikdy na komentář,
z kterého čiší diskriminace a předsudky, nereagovala.
Tys poděkovala, i když víš, pod jakým jsme drobnohledem.
Jako bys tomu komentáři zatleskala.
Nebo bych odpověděla:
„Děkuji za lichotku, ale homofobii a předsudky neschvaluji.“
- Můžu otázku? - Prosím.
- Myslím to… - Ať se zeptá. Pardon.
- V tom případě je to asi moje chyba. - Prosím.
Ale zmínit,
že je někdo gay nebo lesba, je homofobní?
Řekla: „Nechápu, že tam ta lesba bude zase zaclánět.“
Proto se ptám.
- Vadí to, že ji označil za lesbu? - Díky, že se ptáš.
Je to homofobní? Zajímá mě to.
- Záleží na kontextu. Ano i ne. - Díky!
To slovo samotné není urážlivé, když se nepoužije pejorativně.
- Jo, ale… - Můžu vám do toho skočit?
- Na něco ses ptala. - Jo.
Já jsem tu z vás jediný skutečně nezaujatý člověk.
- Chci ti jen… - Coby gay bys neměl být.
Počkej, až uslyšíš, co řeknu.
Nic proti tobě.
Jen chci, abys pochopila, proč se jí to mohlo dotknout.
Chelsea má v tomhle případě pravdu.
I když děkuješ za kompliment, kterému předcházela urážka,
může to dotyčnou osobu ranit.
Pokud zahlédneš komentář, který začíná homofobií, maž, blokuj…
To, že ti lichotí, neznamená, že není urážlivý.
Jen pro upřesnění.
A teď nám pověz, cos cítila ty. Co se ti honilo hlavou? Proč ta reakce?
O mně si říkej, co chceš. Jsem zvyklá. Ale osobu, se kterou žiju, neurážej.
Uznávám. Byla jsem na tebe hnusná. Nenávidím tě a nepopírám to.
- Nech toho. To se přece… - Ale jo! Nehodlám to tu zaobalovat.
- Nenávidím tě a vím, že ty mě taky. - Já nenávist k nikomu necítím.
Tím, že podporuješ homofobní lidi,
kteří mě nenávidí, jsi stejná jako oni.
- Tak to nebylo. - Těšilo tě, že mě nenávidí.
To není pravda.
- Je to trapný. - Chápu, že to tak působí.
A teď tu vykládáš, jak ses to mezi námi snažila urovnávat.
Ne, začalas to a tady to máš.
- Prosím. - Ty jo.
Amanza měla otázku.
Zarazilo mě, že ji nenávidíš…
Přemýšlím, jestli to slovo vnímáme každý jinak.
Já ho nepoužívám a radím to i svým dětem.
Možná je na mě až moc silné. Zní vyloženě hnusně…
Co pro tebe to slovo znamená?
Pro mě to vůči ní znamená, že ji jsem ochotná tolerovat
jen za úplatu nebo když jsem smluvně vázána.
- Aha. - Asi tak.
Tak jo. Kluci,
poznáváte tuhle Nicole?
Věříte, že to udělala omylem?
Celé se mi to těžko sleduje.
Mám pocit, že Nicole rozhodně Chrishell nemusí,
a to jí pokřivilo osobnost natolik, že ji skoro nepoznávám.
Naši se mě ptali:
„Co to s Nicole je? Známe ji 10 let. Je jako vyměněná.“
Dělá následkem toho rozhodnutí, kterých by podle mě měla litovat.
Určitě to není ta Nicole, kterou tak dlouho znám.
Jak spolu teď vycházíte? Jste pořád zadobře?
Rozhodně. Nicole je mi pořád hodně blízká.
- Dobře. - Ale vždycky byla tvrdohlavá jako mezek.
I když ji dovedete až k vodě, kolikrát se stejně nenapije.
Já si třeba vůbec nemyslím, že je homofobka.
- Není. - Ani v nejmenším.
Nicméně podle mě není v pořádku za to, co jsme viděli, poděkovat.
Nejspíš to nedomyslela.
Nicole je jinak skvělá a mrzí mě, že se s Chrishell nemusí.
Ale má jisté negativní vlastnosti a úplně chápu, že Chrishell vadí.
Dobře. Snad to zvládnete nějak překonat.
Uvidíme.
Ale jsem pro zakopání válečné sekery. Na tom se zřejmě shodneme.
K tomu to celé asi směřuje a já za to budu jen ráda, takže…
- Dobře. - Cíl splněn.
Máme tu plno dalších témat.
Drama je nepochybně vaším denním chlebem, ale stejně tak se rádi bavíte.
Pojďme si teď připomenout zábavné okamžiky O Group.
- Takže kalhoty v kozačkách? - To vidím prvně.
- Úlet. - Vezmeš si je jen jednou.
Jako Marilyn Monroe!
Jsem adekvátně oblečená?
- Ano? Dotýkáš se mých koziček. - Jako lastura.
Nesu si tuhle kabelčičku. Takové popíchnutí.
„Holka, fandíš mi.“
Je to vagina. Jo.
- Není to kabelka, ale jen míč. - Víc než to.
- Dáte si… pálivou křupku? - Jak jsi ji ledabyle vytáhla z birkinky.
- Udržet by vás to mělo. - Fakt?
Vztahuje se na to nějaká pojistka?
Ježiši, to chci taky.
Počkat. Ježiši!
Bože můj.
Co tohle?
Hádám, že koule moc nemusíš.
Už nějakou dobu se v životě obejdu bez koulí, Amanzo.
Protivnější smích ze mě v životě nevyšel.
Lepší než můj…
- Ty jo. Asi snědla mouchu. - Jako fakt?
Ježiši.
Asi znamení, že mám být zticha.
Málem to se mnou seklo.
- Amanzo… - Ježiši!
Úplně…
Ty jo, slušná jízda.
- Bre, prý jsi na pálivé křupky. - Ahoj.
Mám jen jednu.
- Ježiši! - Jednu nechci.
- Víc nemám. - Dobře.
Díky.
Nemáš vůbec zač.
Bre, kdo z kanceláře se podle tebe nejlíp obléká?
Každá máme svůj vlastní styl.
- Já asi nejvíc vybočuju. - Bre má ten nejlepší.
Nosím pánské věci, temné, jednobarevné, jednoduché.
Když natáčíme, je těžké pořád chodit s něčím novým.
Asi každá máme nějaké oblíbené outfity.
A pak takové ty, co si vezmeme, když to zrovna…
Litujete nějakého?
- Spousty. - Spousty?
V prvních řadách jsem byla děsně nudná.
Ale postupem času, když si víc vyděláte, je snazší dostat se k lepším kouskům.
Rozumím.
Je potřeba mít vkus, ale souhlasím.
Já si na tom obvykle zakládám, ale při sledování téhle řady jsem…
Přesně.
Párkrát jsem kroutila hlavou.
Měla jsem nové copánky, ale vůbec se mi nehodily k oblečení.
Když jsi byla v baru s Chelsea,
působilo to, že jdete každá úplně jinam.
Chelsea byla vyletněná, a tys mě asi jela navštívit do Salt Lake.
To víš, dvě děti. Nebyl čas.
Ty samé kalhoty jsem měla ve scéně s Chrishell.
Dělám si stylistku.
Já obvykle tvůj styl zbožňuju.
Nahoře mi byla zima, dole teplo.
K tomu copánky.
Líbí se mi, že se toho nebojíš.
Ale když člověk riskuje, tu a tam šlápne vedle.
Někdy si prostě řekneš: „Nasrat. Přijdu pozdě. Už musím jít.“
- A je to. - Aspoň nenudí.
- Souhlasím. - Jo.
Aspoň se těšíme, co si oblékneš příště. Kluci, kdo z vás dvou se strojí lépe?
Jsi na dědkovský svetry? Pak Jason.
- Myslíš na vesty? - Vesty a dědkovský svetry.
- Opravíš ho? Díky. - Mně se líbí. Hned mě zaujala.
- Odvážná. - On se vyzná.
Tak já ho napráskám. Romain to může potvrdit.
Cestou sem jsme mu mluvili do duše, protože na sobě měl ponožky do fitka.
- Ty tlusté. - Prostě přešlap. Ulítlo mi to.
- Ulítlo? - Ale dělá na tom.
Můžu něco říct? Znám je už 23 let.
Vždycky na to byli jaloví.
Jasonovi se líbilo vždycky to, co viděl na figuríně.
Takže se fakt dost zlepšili.
Díky, Amanzo.
- Tuhle řadu jste šli do sebe. - Díky.
Popojedem?
Bre, Chelsea, už máte domluvenou nějakou společnou procházku?
- Domluvenou? - Jo.
- Jako pro děti? - Pro vás nebo pro děti?
Hrobové ticho. Výborně!
Bre a Chelsea,
mezi vámi dvěma to bylo takové maso, že jsem se málem stal veganem.
Podíváme se?
- Zkus empanadu! - Rozhodně.
- To je Bre. - Zdravím.
Co víme o Bre? Je jednou z pěti matek dětí pana Nicka Cannona.
Vztah Nicka Cannona a Bre mě odpuzuje.
Možná je to mistr manipulátor.
Myslím, že to plození dětí do několika rozvrácených rodin je nechutné.
Obalamutil ji.
S kým píchám a mám děti, je moje věc.
- Nech si svoje soudy. - Vím, že jsem byla ostrá.
Upřímně se ti omlouvám za všechno, co jsem řekla.
Mám problém ti odpustit, když na mě máš tak vyhraněný názor.
Nevím, jestli to dokážu.
Bre, jsi to ty?
- Jak se máš? - Dobře. Co ty?
- Cassandra. Moc mě těší. - Jak se znáte?
- Známe se už roky. - Podle mě se pořádně neznáme.
Čau, holky.
- Čau. - Čau.
Těší mě.
- Naběhne na tebe s tou přehnanou milostí. - Jak stepfordská panička.
Hned přemýšlím, o co jí jde.
Cassandra mi pochopitelně sedí, protože se s Bre nemusí.
- Já na tvém místě… - Ale já nejsem ty!
Nejsem jako ty ani ona. Ani jako ostatní holky odsud.
Já jsem já.
Běžte už do hajzlu. Mám toho plný zuby.
- Jsi v pohodě? - Nasrat.
- Co je? - Debilní show. Debilní kancl.
Co se stalo?
Co je?
Měla jsem chuť jí natáhnout.
- Ty vole. Chelsea tě srala? - Ať jdou do hajzlu.
Kup si kondicionér, Cassandro, jdi ke kadeřnici
a dělej něco s těma řasama, krávo blbá.
Chce do mě rejt? Ať si mě kurva nepřejou.
Ani nevím, jak do toho. Vyhnaly jste to do extrému.
Proč si pořád nemůžete přijít na jméno?
- Tak zaprvé… - Ano?
Do mě lidi vždycky ryli, strefovali se,
nadávali mi, uráželi mě i mou rodinu.
Všichni mi říkají, jak je on špatný člověk a otec
a já zlatokopka…
Poslouchám to fakt dennodenně. A už toho mám dost.
Nejsem na to pyšná.
Určitě je to něco, co se snažím krotit,
ale i proto se vyhýbám lidem a držím si odstup.
Abych takhle nebouchla.
Nemuselo to zajít tak daleko, ale zároveň…
Jo.
Oplácím stejnou mincí.
- Řešili jste to doma? Co na to Nick? - Štve ho to.
- Neseš to těžce? - No jasně. Jde o můj život.
Nic proti, ale tady nejde o nějaký hašteření nad transakcí.
Jde o mou rodinu, moje děti.
O lidi, kteří nemají s tím seriálem nic společného.
A prostě to překročilo všechny meze.
A nezlob se na mě,
ale buchta, jejíž vaginu viděl celej internet, mi nemá co kázat.
Asi bys měla říct, že nemluvíš o Chelsea.
- Ježiši. - Ne.
Nemluvím o Chelsea.
- Jen aby bylo jasno. - Ježiši. To vůbec.
Mou vaginu na netu nenajdete. Leda v Emmině mobilu.
Dobře, ale…
- Kroťte to. - Chelsea…
snažila ses jí upřímně poradit, nebo se jí dostat pod kůži?
Ne, vážně jsem jí chtěla dát radu, ale co se týče mě a Cassandry,
od té párty jsme spolu nemluvily.
Chelsea se ti v jednu chvíli omluvila.
Dost mě překvapilo, když jsi řekla něco ve smyslu:
„Vážím si toho, ale nepřijímám.“
Proč tě to překvapilo?
Protože…
se ti omluvila a tys to nepřijala. Proč?
To není pravda.
Řekla jsem, že si vážím toho,
že se mi omluvila, ale že nevím, jestli to dokážu pustit z hlavy.
A její následné chování té omluvě neodpovídalo.
Takže ne, nemám chuť jít s tebou na drink.
Co zaznělo po té omluvě…
Vidělas tu samou ukázku?
Protože to, cos pak rozjela s Cassandrou, bylo…
To nebylo osobní. Jen mě zajímalo, co se mezi váma stalo.
Měla jsi radost, že někdo jiný vnímá všechny ty mé hrozné vlastnosti
a dává ti ve všem za pravdu.
Musím si dát šálek čaje. Úplně mi čteš myšlenky.
Záživnější debatu na tohle téma jsem nevedla,
co se k nám přidala.
Tohle je poprvé, co někdo na rovinu řekl, jak to cítí.
- A hrozně to vítám. - Jo.
Nejsem šáhlá.
Prostě jsi na ni byla zbytečně zlá
a já měla dojem, že ke mně se chováš dost podobně.
Byla jsem zlá, nebo chladná a odměřená?
Na tom se asi neshodneme.
Chápu, proč jsme si vjely do vlasů.
K tvému osobnímu životu jsem se vyjádřila dost veřejně.
Takže se chci veřejně omluvit, že jsem hodnotila něco,
do čeho mi je úplný kulový.
Máš dojem, že to dokážete pustit z hlavy?
- To záleží. - Dobře.
Třeba se zase chytnem a druhý den budeme v pohodě.
Ale už nebudu hloupě kecat do věcí, které se mě netykají.
Pokud se vrátíš, zvládneš s ní dělat?
Klidně. Dokud se nebude řešit moje rodina.
Teď je to jen na ní.
Vyřešeno. Můžou spolu dělat!
Přes všechno to drama je to pořad o realitách.
Pojďme si připomenout ty nejlepší.
Prostě bezkonkurenční.
Dívej na to.
- To je nádhera! - Krása!
Plnohodnotné basketbalové hřiště.
O pár kroků dál krytý olympijský bazén.
Původní anglická hospoda.
A striptérská tyč.
Garáž na 20 aut.
- Ježiši! - Ty jo!
Páni.
Luxusní Cabo v celé své kráse.
Jasone, jak jdou prodeje?
- Pomalu. - Dobře.
Myslím, že rok 2023 je nejslabší za posledních deset let.
Vyšší úrokové sazby, daň z luxusu…
Přispěla některá z holek výraznějším dílem?
Podle mě se většině z nich letos dařilo nad očekávání.
Mákly si.
Kéž by to bylo ještě lepší. Snad se trh umoudří.
Ale nemám si na co stěžovat, protože si všechny do jedné mákly.
Ještě aby ne, když jste mohli otevřít novou kancelář.
Chrishell, ty jsi ji nazvala „hřišťátkem“.
Je to hřišťátko, i když nádherné.
- Přepychové! - Naprosto nádherné.
Hřišťátko to je, ale my si rády hrajeme.
A máme tam víc místa a záchodů.
Fajn.
Byla to podle vás dobrá investice?
To je jeho věc, ale já osobně
bych do toho tolik peněz nevrazila.
Brette, tys k tomu měl celkem dost výhrad.
Už ses s tím smířil?
My se takhle hádáme běžně.
Divákům to mohlo připadat vyhrocené, ale pro nás je to normálka.
Dobře.
U nich je to z nuly na sto. Je jim fuk, kde zrovna jsou.
Všechno kolem se rázem zatemní.
A člověk se bojí, co přijde.
Mám k tomu historku starou nějakých osm let.
- Šli jsme společně do restaurace naproti. - Kuřecí historka?
Jeden z nich vzal druhému něco z talíře.
- A začala třetí světová. - Ode mě.
- Bylo to z jeho talíře. - Bylo to mé sousto.
Šli kvůli tomu ven. Stáli tam a pustili se do sebe.
Nad nima billboard, na kterém stáli oni dva na Sunset Boulevardu.
- Pěsti lítaly. - Hloupé, ne?
- Jo, hádáme se kvůli blbostem.
Ale hned se usmíří.
Jo.
V rodině je to hned.
Jasone, přidáváte další stoly? Bude tím pádem víc makléřů?
Takový je plán.
Ta kancelář je dvakrát taková a máme v ní pár volných míst,
takže bych rád někoho přibral.
Už se těšíme.
Když sháníte nové makléře,
co kromě obrovského…
osobního kouzla by měli mít?
Z každých třeba 500 zájemců, co pošlou životopis,
jich pozveme pět na pohovor a jednoho najmeme.
- Dobře. - Jako minulý týden.
- Jo. - Prozradíte jméno?
- Ještě jsme se nerozhodli. - Dobře.
Emmo, konečně jsi prodala dům Harryho Stylese.
- Dobře ty. - Jo!
- Zazvoň si. - Byl skvělý.
Chtělo by to.
Kéž bych tu ten zvon měl.
- Že jo? - Nemám.
- Mám jenom zvoneček. - Vážně?
- Ježiši, další… - Chceš si cinknout?
V tom korzetu se nemůžu hnout, ale ráda.
Deptá mě mnohem míň než ten velkej.
- Jo. Vyměníme. - Všichni jsou šťastnější.
Včetně mě.
Diváci často řeší,
do jaké míry jsou ty vaše prodeje realit opravdové.
Můžeš to osvětlit?
Jasně. Všichni se nadřeme.
Jak to začne někdo zpochybňovat, dost mě to mrzí.
Investujeme do toho spoustu času.
Třeba na Zeddově domě jsem strávila desítky hodin.
A neprodal se.
Když jsem ho připravovala na prohlídku,
přerovnávala jsem tam v bazénu kamínky, aby vypadal na fotce co nejlíp.
Všichni, co tu dneska sedíme, si pořádně mákneme.
Občas se sám divím, že ještě ty domy samy předvádíte.
Není to někdy zvláštní…
Třeba u domu Harryho Stylese mě napadlo,
jestli si ho někdo nejde prohlédnout jen proto,
aby vás viděl naživo.
- To se stává. - Stává, ale hlídáme to.
- Chceme doložit majetek. - Aha.
Není to tak snadné.
Nechci, aby mi lidi volali, že se na mě chtějí jít podívat.
Jste zkrátka pod drobnohledem. Každý den. Zajímavé.
Před týdnem jsem byl s Chelsea na prohlídce domu
za 10 milionů na Hermosa Beach.
A byla naprosto úžasná. Smekám před ní.
Nakonec z toho sešlo, protože ho chtěli prodat za 11,
a my trvali na devíti.
Ale blýskli jsme se a do půl roku bude náš.
Dobře.
Jasone, když za tebou Bre ke konci řady přišla,
kritizovala dělení provizí.
Dělá ti to vrásky?
Nevadí mi, že někomu dělení provizí nevyhovuje.
Ale to neznamená, že ho z fleku změním.
Všichni z kanceláře dostávají mezi 50 a 70 procenty.
- Je tam rozptyl? - Jo.
Podle čeho stanovuješ, komu vezmeš 50 a komu 70?
Podle toho, jak jsem v tom angažovaný.
Ten podíl jde nám, ne jemu.
- Mně jde 30 až 50 procent. - Aha.
Firmě jde zkrátka nejméně 30 a nejvíce 50 procent.
Když jsi to v seriálu vytáhla, divil jsem se, že se to neřešilo dřív.
Vidíte to stejně?
To je jediná věc, kvůli které se s Jasonem hádáme.
Nakonec řekne, že to tak bude, a já, že mě to štve.
Za pět minut to pustíme z hlavy, jako když se hádá s Brettem.
Jsme totiž rodina.
Částka, kterou si účtujeme,
je mnohem důležitější než pár procent provize navíc.
Bre, mění to nějak tvůj pohled na věc?
Ne. Ne ve vztahu k téhle diskuzi.
Já byla prostě zvyklá na poměr 90:10, takže mi to přišlo nefér.
Rozumím tomu s rodinou a neříkám, že nemají pravdu.
Vlastně mají.
Ale já ještě nebyla součástí rodiny. Byla jsem nová a brala bych víc.
- Jo. - Nicole.
Vím, že jsi s některými děvčaty moc nevycházela,
ale s Jasonovou bývalou přítelkyní Marie-Lou
sis vyloženě rozuměla.
Na rozdíl od Chrishell.
Až z Paříže za námi dorazila úžasná Marie-Lou.
Ahoj, Marie-Lou. Jak se máš?
- Ahoj. Dobře. - Přisedni si.
Díky za pozvání.
Ahoj.
- To není vtip? - Jason už vítá.
- Čauky. - Dlouho jsme se neviděli.
- Ježiši. - Ty jo.
Díky.
Posadíme tě vedle Nicole.
- Nechci sedět vedle supermodelky. - Děkuju.
- Marie-Lou, jak se vede? - Celkem dobře. Díky.
- Odkdy jste se neviděli? - Od rozchodu.
Ale píšete si?
Tu a tam, ale každý jsme v jiném časovém pásmu.
Marie-Lou, ty jsi zamíchala kartami jako po čertech žádaná nemovitost.
Abychom ti osvěžili paměť, tady je tvůj sestřih ze sedmé řady.
Podívej se.
- Máš novou partnerku? Jak dlouho? - Osm měsíců. Je jí 25.
Studovala ekonomii a dělá firemní branding.
Nepřekvapuje mě, že studovala ekonomii.
Je s Jasonem, což dává smysl. Ekonomicky je to skvělá volba.
Chystáš mi v Paříži překvapení?
Vtípek.
Mrzí mě, že nemůžeme být kamarádky, protože vím, že je pro Jasona důležitá.
Mám tu Chrishell.
Dobře.
Mám pocit, že se se mnou nechce přátelit.
Prý proto, že jsem žárlila a brečela.
Víš, že nás natáčejí? Neřekla jsem to.
Bylo by to hezké, když s Jasonem chodím.
Prostě spolu vycházet.
Ptali jsme se tě, jak dlouho jsi žila v Paříži,
- kdy se tam vrátíš… - Ne, ptala se G.
To myslíš vážně?
G mám moc ráda. Byla na mě milá.
Je nebinární, takže „byli“.
- Zapamatuj si to. Vůbec mě neznáš. - Promiň.
- Nebudu tvá kamarádka. - Nemůžeš aspoň kvůli Jasonovi…
Holky, můžu to už típnout?
- Taková blbost. - Promiň, Jasone.
Je to ztráta času. S Jasonem jsme kamarádi, ale nemusíme být.
Takže, Marie-Lou…
Zajímavé to znova vidět.
- Jo? - Ale jo, užila jsem si to.
Neobešlo se to bez špetky dramatu, ale ráda jsem si to připomněla.
Dobře.
Chrishell, ještě nikdy jsem neobědval s novou známostí mého ex.
Nemusel jsem to podstupovat. Jaké to bylo?
Řeknu to takhle.
Doufám, že jste teď oba šťastní.
Já určitě.
Nechtěla jsem s tebou do sporu,
aby to nevypadalo, že jsem sama nešťastná.
Doufala jsem, že když nás spolu uvidíš, dojde ti, jak moc se milujeme.
Víc to snad ani nejde. Stačí s námi strávit pět minut.
- Doufala jsem, že si to uvědomíš. - To jsem nikdy nezpochybňovala.
Věřím, že ty miluješ je a oni tebe.
- Proti tomu jsem nic neměla. - Jen jsem mu odpovídala.
Proto jsem na ten oběd šla. Nestála jsem o žádný konflikt,
aby to negativně neovlivnilo konverzaci, kterou jsme vedly.
Měla jsi dojem, že hraješ Chrishell druhé housle?
Cítila ses jejím vztahem s Jasonem ohrožená?
Chrishell se řešila jen na kamery.
S Jasonem jsme měli krásný vztah. Hrozně jsme se milovali.
Už chápeš, proč mě to štve? Řešíš mě na kamery.
Mě už nebaví, jak do mě lidi před kamerou jedou.
To by asi nebavilo nikoho.
A tuhle řadu toho bylo moc. Proto jsem byla tak vytočená.
Než jsi začala na kameru říkat, že jsem na tebe zlá,
pamatuju si, že jsme spolu jednou byly bez přítomnosti Jasona.
Tvrdilas, že jsem na tebe milá jen před ním.
Udělaly jsme si roztomilé selfíčko ještě předtím,
než ses rozhodla to na kamery líčit jinak.
Fotily jsme se na toaletách.
To není pravda.
Viděly jsme se víckrát…
- Popíráš tu fotku? - Ne, tu nepopírám,
ale není pravda, že jsme se bez Jasona viděly jen jednou.
Kdy jsme spolu teda byly, kromě té návštěvy toalet?
Všude jste chodili spolu.
- Připomenu. - Dobře.
Jednou jsme si dělaly test na covid. Byla jsi tam s Emmou a já sama.
Před jednou párty. tály jste opodál…
Jak jsem ti pochválila šaty?
- Nepochválila. - Pochválila.
- Byla jsem u toho.
Já ti je nepochválila, ale ona jo. Až mě to zaskočilo. Proč si vymýšlíš?
Tak to nebylo, ale máte svou pravdu.
Moment. Cos jí tam šeptala, Emmo?
- Bre? - Jo.
Jen mě baví, jak je Nicole nadšená, že dorazila Marie-Lou.
Podle tebe se chovám jinak?
- Těší tě, že tu na Chrishell nejsi sama. - To je jen tvůj dojem.
- Ne, to jsou fakta. - Chovám se celý den stejně.
Jsme kamarádky.
- Proč tě to štve? - Nechovám se jinak.
Máš radost, že dorazila, protože taky nemusí Chrishell.
Jak sem přijde někdo další, kdo mě nesnáší, bude vrnět blahem.
- Díky! Přesně. - Tam míří.
Chrishell si to nezaslouží.
Nás dvě ale nespojuje Chrishell.
Prostě si rozumíme. Nic víc v tom není.
Bre, co si o tom myslíš ty?
- Souhlasíš s Emmou? - Do puntíku.
Lidé mají tohle chování v povaze. Dává to smysl.
- Něco konkrétního? - Mám dotaz.
Právě jsme ti to řekly.
- To jsou jen domněnky. - Mám na tebe ukázat?
Myslím ohledně toho chování.
Nemáš ji ráda, tak přikládáš pod kotel a hustíš do ní,
že má Chrishell přemrštěné požadavky.
Přitom jí je to úplně fuk. Nevím, proč to do ní valíš.
To snad… Ježiši.
Co když prostě jen ráda vidí kamarádku?
- Nemůže to být tím? - Jo.
Musíte to hned vztahovat… Jen si hraju na ďáblova advokáta.
Teď ale neřešíme, jak byla nadšená, když se tu Marie-Lou zjevila.
Řešíme, že měla radost, když se tu s Chrishell chytly.
Dobře. Tohle tu asi dnes nevyřešíme, takže radši popojedem.
Marie-Lou, rádi jsme tě viděli.
Díky, že jsi za námi dorazila.
- Děkuju. - Dobře.
To bylo milé. Tak jo.
Mary, Romaine, prožili jste si období temna.
V seriálu jste se o své zážitky podělili. Máte můj obdiv.
Nechci to dnes znovu otvírat,
ale za sebe i za diváky vám chci vyjádřit podporu.
Je mi to moc líto.
Už je dobře?
V rámci možností?
Jo.
Dobře. To mi stačí. Romaine, taky dobrý?
Fajn.
Nechcete se pochlubit novým štěňátkem?
- Jo. - Jo.
Jo, moc ráda.
Máte ho tady?
Máme. Musel s námi.
Milujeme ho.
- Skvěle. - Je to naše nové miminko.
Thor, že jo?
Čau, Thore.
To je ale krasavec!
Pojď k mámě!
Tohle je náš Thor.
- Nádherný. - Já jsem jeho holka.
- Vybral si mě. - Ježiši.
- Je to náš chundelatý prcek. - Moc ti ho přeju.
- Pokaždé má jinou barvu. - Jo.
Chrishell, zvládáš řešit reality, i když má G turné?
Nebo si dáváš pauzu?
V tu dobu samozřejmě
nemůžu brát nové zakázky, ale komunikuji s kupujícími.
Zkrátka se jim snažím najít ideální nemovitost.
K tomu stačí internet. Na mls.com se dostanu odkudkoliv.
- Takže se to i tak dá. - Dobře.
Vím, že jde o osobní otázku, která je ženám občas nepříjemná,
ale vím, že jsi chtěla dítě.
V seriálu to několikrát zaznělo.
Platí to pořád?
Chceš do toho jít?
Jo, těšíme se na to a chceme spolu založit rodinu.
G se nemůžou dočkat
a chtějí do toho jít se mnou.
- Jo. - Takže ano.
Těšíme se na to.
Už pro to aktivně něco děláte, nebo se o tom zatím jen bavíte?
Asi není tajemstvím,
že pro to už teď podnikáme jisté kroky.
Skvěle! Moc vám to přeju. Dobře. Teď z jiného soudku.
V seriálu jsme už viděli plno úžasných kabelek.
Od Amanzina basketbalového míče po Chelseinu vaginu.
Ale v téhle řadě mě nejvíc zaujala
Amanzina kabelka s nápisem „Mluvte pravdu“.
- Je skvělá. - Jo.
Ale ty zatím nevíš, kam tím mířím.
Je totiž načase začít mluvit pravdu.
A abychom měli jistotu, že nelžete, přizval jsem odborníka.
Je jím polygrafista John Grogan, který se k nám teď připojí.
- Johne! - Cože?
- Nechte toho. - Čau, Johne!
- Díky, že sis udělal čas. - Vypadá nadšeně.
Přivítejte ho!
Jémine.
Co vy na to? Těšíte se?
Já moc.
- Jo. - Já taky.
Asi tušíte, o co půjde, ale zeptáme se Johna.
Vysvětlíš nám, co nás čeká?
Budeme sledovat mikroskopické změny jejich krve, potu a dýchání.
Stejný test podstupují lidé, co chtějí dělat u policie.
Poznáme tak, jestli mluví pravdu.
- Je tak vážný. - Velmi vážný.
Dobrá. Můžeme tedy začít?
- Bre. - Já to věděla.
- Vycítila jsem to. - Posaď se.
Jde o otázky, které poslali lidé přes sociální sítě.
Zjistíme tedy, co zajímá diváky a jestli mluvíte pravdu.
Tak jo. Začneme zlehka.
Dobře.
Nesviťte mi na obličej. Ne.
Neřeš to. Vypadáš skvěle.
- Ale ne takhle shora. - Chceme tě vystrašit.
- Jsme dnes v LA? - Ano.
- Pravda. - Je to tak.
Jmenuje se tvůj syn Legendary?
Ano.
- Pravda. - Výborně.
Myslíš si, že jsi ze všech v kanceláři největší kost?
- Co je to za otázku? - To se ptej diváků.
Ne.
- Johne. - To je lež.
Zjevně otázka na místě.
- Jo! - Ježiši, to se povedlo.
Já nemůžu.
- Dobře, Bre… - Zajímavý.
Tak jo.
Další otázka.
Máš problémy se zvládáním vzteku?
- Nejspíš jo. - Dobře.
Pravda.
- Dobrá. - Makám na tom.
- Co víc chcete? - Pravda.
- Chodila jsi někdy s někým z klientů? - V rámci realit?
- Jo. - Ne.
Chodila? Ne.
Spala? Možná.
Dělám si srandu. Ne.
- Johne? - Pravda.
Tak dobře.
- Budete s Chelsea někdy kamarádky? - Možná.
Johne?
To je lež.
- Poslední otázka. - Bože můj. Dobře.
- Je Michal B. Jordan… - Můj manžel.
…dobrý v posteli?
Sám jsem zvědavý.
- Já taky. - I Amanza.
- Mám ho povoleného. - Tohle si odskáču.
- Ty kráso. - Ne.
Pravda.
Ne!
To ne! Tím pádem si ho škrtám.
Promiň, brouku.
- Bre? - Jo?
- Dobrá práce. - Dobře ty!
Dalas to.
Do hajzlu. Plno holek bude brečet.
- Mraky. - I kluků.
- Nicole. - Já to tušila.
Čekala jsem to.
Můžeme na to?
Připravená? Dobře.
Nicole, děláš pro dvojčata už osm let?
- Ano. - To je pravda.
Jsi vdaná?
- Jsem. - Pravda.
Myslíš si, že jsi z vás všech největší kost?
- Ne. - Pravda.
Dobře.
Pustila ses do Chrishell, aby ses zviditelnila?
Ne.
- Pravda. - Pravda!
Co na to říkáš?
Tak proč teda? Nechápu, jaký to mělo…
Nicole, jsi volná. Můžeš ji odpojit.
Johne, můžeme na další?
Další oběť.
- Chrishell, poběž. - Dobře.
Máš strach?
Ne, jdem na to.
- Začneme zlehka. - Dobře.
Jsi vdaná za G Flip?
- Jsem. - Dobře.
- Pravda. - To sedí.
- Byla jsi nedávno v Austrálii? - Ano.
- Pravda. - Výborně.
Myslíš si, že jsi z vás všech největší kost?
Ne.
Napětí by se dalo krájet.
Pravda.
- Tahle mě baví. - Dobře.
Kdo je lepší v posteli?
To ne.
G Flip, nebo Jason?
- No tak! - To je…
To je jasný.
Mohla bych neodpovědět,
ale řeknu, že osoba, kterou jsem si vzala, takže G.
To dá rozum.
- Neber si to osobně. - Neberu.
- Ale… - Prostě to tak má.
Pravda.
Jablka a hrušky, takže chápu.
Dobře. Věříš Amanze?
Ne.
Dobře. Johne?
- Pravda. - Pravda. Nevěříš.
Už jsi…
Už jsi někdy ochutnala Emminy empanadas?
Ježiši!
Opravdovou empanadu, nebo tu moji?
- To nechám na ní. - Ty tomu říkáš empanada?
- Odpověz, jak chceš. - Řeknu to takhle.
Emminy empanadas z mrazáku už jsem měla.
Emminy empanadas z intimních partií nikoliv.
Johne, říká pravdu?
- Co to je? - Samozřejmě.
Neprůkazné.
- Smála jsem se. Znova. - Dobře. Počkej.
- Neměla jsem se smát. - Proboha!
- Vážně ne. - Nedá se to dešifrovat…
- Necháme to být. - Fajn.
- Hotovo. Všichni připraveni? - Ne.
- Jasone. - Jo!
- Těšil jsem se. - To jsem rád.
John je tak vážný.
Detektor netřeba. Já nelžu.
- Je to pěkná drzá potvora. - Jo.
- Můžem? - Jo.
Tak jo.
Dobře. Je Brett tvůj bratr?
Ano.
Pravda.
- Jo! - Máš na sobě dnes modrý oblek?
Dá se říct. Ano.
- Dobře. - Pravda.
Jsi nejvíc sexy chlap z kanceláře?
Ne, počítá se i Romain, takže ne.
- A já. - To je lež.
Já jsem si to myslel.
Vážně měříš 168 centimetrů?
V těchhle botách jo.
Dobře.
Co je to za otázky…
To je lež.
Chodil jsi s Marie-Lou jen kvůli seriálu?
Ne.
- Pravda. - Výborně.
Miluješ pořád Chrishell?
Nemiluju.
Lež.
Hezký!
Dobrá práce.
Víme, že jsi spal s Mary, Nicole a Chrishell.
Chybí na tom seznamu někdo z přítomných?
Kdo?
- Já to nejsem. - Ježiši.
Já taky ne. Radši říkám předem.
- Já fakt ne. Děkuju. - Ne.
Já ne.
Ne.
- Johne? - Ne.
Pravda.
Údiv v očích!
Jason se diví.
- Je to pravda! - Johne, máte to porouchaný.
Je to tak.
- Můžeš jít. - Spravte si to.
- Fajn. Bavil jsem se. - Díky.
- Dobře ty! - Dobrý.
Kdo další?
Chelsea.
- Právo nevypovídat. - Nech toho.
- Chels… - Když to tady vidím.
Nech toho!
Pokládáte hodně osobní otázky.
Navíc je ta mašinka nepřesná.
- Nedá se jí věřit. - Na Johna nám nesahej!
- Nic proti, Johne. - Na Johna ne.
- Ale některé odpovědi… - Které?
- Neřeknu. - Co bylo nepřesné?
Souhlasím s Chelsea.
- Je to rozbitý. - Moment.
Jakože jsem se s ním vykousla?
- Opravdu? - Jo, známe se už 23 let.
Nějak k tomu došlo.
- Polibkem to skončilo? - Ne.
- Spala jsi s ním? - Ano.
Ta ani detektor nepotřebuje.
- Ty jo. - Co je?
Jason to tady klátí makléřku po makléřce.
- Amanzo, přesuneš se k detektoru? - Jo, jdem na to.
Amanzo, máš dvě děti?
Ano.
- Pravda. - Dobře.
Co kdyby řekl lež?
„Tak teď už máš.“
- Žiješ v Kalifornii? - Ano.
- Pravda. - Děkuji.
- Myslíš si, že jsi největší kost? - Ano.
Jo, Amanzo.
- Pravda. - Jo!
Myslíš si, že se z vás nejlíp oblékáš?
Ne.
- Pravda. - Ty jo. Dobře.
Figuroval Jason v nějaké z tvých sexuálních fantazií?
Asi znám odpověď.
- Ano. - Dobře.
- Jason teď vrní blahem. - To jo.
Věříš Chrishell?
Ano.
- Pravda. - Ty jo. Dobře. Jsi volná. Díky.
- Díky za účast. - Dobře ty.
- Má drahá, můžeš? - Já? Jasně.
- Emma! - Jo!
Proboha, na co se mě zeptá?
- Jo! - Pojď sem!
Potřebovala jsem tě.
Bojím se, že má prsa mají svou vlastní hlavu.
Budou hrozně zmatená. Uvidíme.
Díky.
- Emmo? - Ano?
- Jsme dnes v LA? - Ano.
- Pravda. - Kamarádíš se s Chrishell?
- Ano. - Pravda.
Jde ti to.
- Šokující. - Dobrý!
Myslíš si, že jsi z vás největší kost?
- Ne. - To je lež.
- Dobře. - To ne.
Vídáš se momentálně s někým?
- Ne. - Ten pohled na Chrishell říká opak.
Velká lež.
Dívej na Chrishell.
Pusťte mě už!
Miluješ Chrishell?
Ano.
Já tebe.
- Pravda. - Jo.
Jo!
Jde o čistě sesterskou lásku.
Pokládáš Amanzu za svou kamarádku?
Ano.
Proč jsi tak váhala?
Protože mám dojem, že jsme si pořádně nepromluvily.
- Čeřila vodu a… - Lež.
- John to vidí jinak. - Nedořešily jsme to.
Dobře. Máš Bre radši než Chelsea?
To je zvrácený.
- Jasně že ne. - Mám je obě ráda stejně.
- Stejně? - Ježiši!
- Nevypovídat! - Pravda.
Je to pravda!
Říkám, že je to krám. Má tě ráda, Bre. Ale stejně?
Ježiši. Co to je? Končím.
- Dobrá práce. - Dobře ty.
- Děkujeme. Bylo to zajímavé. - Díky.
- Skvělý. Díky, Johne. - Děkujeme.
Jak všichni víme, makléři v LA dávají realitám na zadek.
A tihle makléři z OC pro změnu dělají vlny.
Přivítejte tu Makléře z Orange County Gia, Brandi, Alex Hall a Polly.
Ahoj. Vítejte.
- Jo! - Ahoj.
- Čau. - Jak se vede?
Přidejte se. Připravili jsme vám posezení.
- Vypadáte skvěle. - Ahoj!
Ahoj. Jak se máte?
- Dobře. Co ty? - Skvěle.
- Brandi, sekne ti to. - Díky.
- Co nového? Dáváš si oraz? - Ne, jak bych mohla?
S dětma a prací pro Oppenheim Group?
- Na flákání není čas. - Chápu. Můžeš se přetrhnout.
- Gio, tobě se nedávno narodil syn. - Ano.
- Všechno dobrý? - Nespím, ale jinak jo.
Rozumím. Je to fuška.
- Polly, jak je daleko od Anglie? - Čau. Ujde to.
- Jsou tu na tebe hodní? - Jsou.
- Fajn. Chápu. - Většina.
- Alex Hall. - Ahoj.
Jak se máš ty?
- Dobře. - A děti?
- Taky. - Můžeme začít?
Jasně.
Fajn. Dobře.
Váš seriál miluju a už se nemůžu dočkat nových dílů.
Pojďme si pustit exkluzivní trailer ke třetí řadě.
Bude to pecka!
Ještě jsem ho neviděl.
Zdejší trh není pro slabý.
Pro úspěch udělám cokoliv.
Mám na dosah největší zakázku v historii Oppenheim Group.
- Jak je? - Paráda!
- Vypadá to skvěle. - Díky.
Sprostě mě využili.
- Respekt si někdy musíš vydupat. - Na to jsem odborník.
Přestaň tu laskavě machrovat.
Radši se uklidni!
- Rozumíš? - Ty jo.
Radši se měj na pozoru. Varovali jsme tě.
- Tohle odvětví je brutální. - Jo.
- Do hajzlu. Ježiši. - Není ti nic?
Uhranul jsi mě, a pak jsi vzal roha.
Co teda chceš?
Za pár týdnů mi bude 34. Chci taky děti a ženu.
- Každý máme jinou představu. - Hotovo. Konec.
Lhala jsi.
- Já nelžu. Fakt ne… - Ježiši!
Sean je v řiti. Nevydělává.
Nikdy nic neprodal.
Kdybych měl taky tatíka, co mi přihrává zakázky.
Je odepsanej.
Prý šíříš pomluvy.
- Jaký? - Nedělej blbýho.
Musí mu slušně hrabat, když dokáže vymyslet tohle.
Říká to víc lidí.
Máme problém. Velkej problém.
Spím jako nemluvně, protože vím, kde je pravda.
Fakt si budeš vymejšlet?
- Mou rodinu nech na pokoji. - Nezkoušej to.
Poslouchej…
Mimčo!
Ježiši.
Přidej!
Vyhrál jsem!
Jestli se v Jasonovi nepletu,
tak v Oppenheim Group už moc dlouho nevydrží.
Takhle to skončit nemělo.
Ty jo.
Ty kráso! Takhle jsem se už dlouho na žádný seriál netěšil.
Nebojíte se toho. Super!
Co na ten trailer říkáte? Je tak…
- Viděli jste ho až teď? - Jo.
Postřehy?
Za mě dobrý. Do ničeho jsem se nezapletla.
Takže spokojenost.
- Jen prodáváš domy. - Přesně.
Do traileru se nedá nacpat všechno, ale stalo se toho mnohem víc.
- Víc než tohle? - Jo.
Obávám se, že to u mě vyvolalo PTSD.
Já viděl svou těhotnou ženu a hned jsem měl úsměv na tváři.
Ale jinak uvidíte spoustu šíleností a nablýskaných realit, tak koukejte.
- Co se stalo? - Nemůžou říct.
Jen jsem zvědavá!
- Asi je to na dýl. - Jo.
Na to tu není dost času.
Navážu na Polly. Dost jsme toho vytěsnili z hlavy,
jinak by nám hráblo.
Vy to asi moc dobře znáte.
Jasně. Občas si říkám: „Ty bláho, někomu tady ruplo v bedně.“
Jo.
Jasone, nedávno jsme se dočetli, že Tyler dal výpověď.
- Co se stalo? - Ano. Je to tak.
Šel pracovat pro svého otce, úspěšného makléře.
Dobře.
Vlastně ani nevím. Nerad mluvím za druhé.
- Prostě toho na něj bylo moc. - Alex Hall, věděla jsi to?
- Proč se ptáš zrovna mě? - Šok!
Šokující.
- Vědělas, že skončí? - Nevěděla jsem to až do poslední chvíle.
Ale už dlouho si s tou myšlenkou pohrával.
Párkrát tím vyhrožoval.
Říkal, že s tím sekne, ale už jsem mu to nevěřila.
Mluvil o tom tolikrát. Brala jsem ho s rezervou, takže nevím.
Ty jo. Dobře.
Jste v kontaktu, nebo jste to utnuli?
Zablokoval si mě na Instagramu. Neexistuju pro něj.
- Co se stalo? - To by mě taky zajímalo.
- Máš dojem, že to bylo oprávněné? - Ne. Vůbec.
- Ne. - Dobře.
- Jsi jediná z kanclu, kterou si bloknul? - Upozornila mě na to až Polly.
- Takže… - Já s Tylerem mluvila.
- A jste v pohodě? - Jo.
Psali jste si?
Alex, cos to dělala za obličej, když Brandi říkala, že jsou v pohodě?
- Co říkala? - Že si psali a jsou v pohodě.
Já ani nevěděla, že spolu vychází.
Štve tě, že si píšou?
Ne, jen…
Podle mě Brandi není jeho kamarádka. Jestli tomu věří, žije v bludu.
No dovol?
Říkalas, že jste si psali.
- Mám ti ty zprávy ukázat? - Ne, jen odpovídám.
Prosím, pokračuj.
- Zjevně se… - Vy dvě spolu vycházíte?
Nevycházíme. Ne.
Nemusí se.
Ale štve tě myšlenka, že by napsal radši jí než tobě?
Ne, o to teď vůbec nejde. Jen mě překvapilo, že se spolu baví.
Že jsem mu popřála, ať se mu daří? To ti přijde šokující?
- To neříkám. - Prý jsi měla údiv na tváři.
- Nevkládej mi slova do úst. - Neřeklas to?
Mluv na něj, ne na mě.
- „Šokující“ nepadlo. - Ne. Nech toho.
Hádáte se často, nebo jen kvůli Tylerovi?
Kvůli Tylerovi se nehádáme.
Já s ní nemluvím, dokud na mě sama nezačne mluvit.
- Nemluvím na tebe. - Dobře.
Dobrá. Půjdeme od toho.
Zjevně si musíme pustit třetí řadu, abychom zjistili, co se stalo.
A nezapomeňte předtím sjet i dvě předchozí, ať jste v obrazu.
OC, díky moc.
Vážíme si toho, že jste přišli. Rádi jsme vás viděli.
- Díky. - Mějte se.
- Díky. - Díky za pozvání.
- Zatím. Díky. - Čau!
Vy už fakt jdete?
- Měj se. - Čau.
- Tak jo. Čůrací pauza. - Jo.
- Ty kráso. - Do hajzlu.
- Ježiši. - Mně praskne močák.
Bre, nehodlám na tebe nic hrát,
protože spousta z toho je podle mě sračka a nelíbí se mi to.
Jo, ale nemůžou tě nutit něco takovýho říct. To je můj problém.
Musím říct, že některé ty věci, co jsem řekla, jsem tak cítila.
Ne o tom, jak to máš. To jsem řešila v sedmé řadě.
Jsi přesvědčená, že proti tobě něco mám.
Že jsem špatný člověk.
- To už bys dávno poznala. - Vy krásné nevěstinky!
Musíš chápat, že po všem, co zaznělo, je to těžký.
Nemyslím si, že jsi špatný člověk. Jen mám problém zapomenout, cos řekla.
Vždycky jsem se snažila být upřímná.
Když se mi něco nelíbilo, řekla jsem ti to.
Když jsem změnila názor, začala jsem se chovat jinak a bylo.
A já si toho vážím. Jen mě vytočilo to s Cassandrou.
- Obalamutila mě. - Jo.
A to nesnáším.
Deset sekund.
Pět, čtyři, tři…
Z jiného soudku.
Chrishell a Amanzo,
sledovat rozpad vašeho přátelství bylo pro diváky moc smutné,
protože jsme si zvykli, že spolu skvěle vycházíte.
Bylo pro vás sledování poslední řady těžké?
Jo, pro mě určitě.
Když k tomu došlo, hluboce mě to zasáhlo.
- A je třeba se z toho poučit. - Dobře.
Lidi mi k tomu rádi říkají své. Tobě asi taky.
Možná ne tolik. Tobě obecně víc fandí. Ale stalo se a život jde dál.
Pojďme si to připomenout,
ať víme, co se semlelo.
Já se na to tak těším!
G si sehnali nový byt
a Amanza je člověk, který to tam určitě skvěle oživí.
Strčíme gauč do obýváku.
Pokračuj.
Bude to nářez.
Pořád říkám, že O Group je má rodina, protože jsem měla mizerné dětství.
- Rády budeme tvé poprvé. - Odpaníme tě.
Uvidíme se na večeři.
- Co to je? - Co?
Tenhle firemní výlet nás měl stmelit,
ale Chrishell a Emma se straní, takže to nesplní účel.
- Nevíte, kde je Chrishell? - Měly dorazit.
- Měly. Jo. - Mají jiné plány.
Čau, tady Amanza.
Všichni tu, ale dva lidi chybí.
Jsou tu i Mary a Romain, prochází si těžkým obdobím.
Vím, že tomu nechceš věřit, ale dneska se potvrdilo,
čeho jsem se obávala. Změnila se.
Zvaž, jestli se s ní chceš dál stýkat.
Je vytočená. Už nemám pomáhat G s návrhem bytu.
Ta práce mý děti živí
Ser se mi do ni a končíš.
Makala jsem na tom, dala do toho vlastní peníze…
Už se jí nehodlám zastávat.
Řeklas, že jsem kámoška na hovno a že manipuluju.
Ale ty ses tak přece zachovala.
Celé se to rozpadlo. Lezeme si na nervy.
Už nejsme rodina.
Pořád slyším, že jsme rodina. Je to toxický.
Nechci se s tebou hádat. Mám tě ráda.
Omlouvám se, jestli jsem reagovala přehnaně.
Bolelo to.
- Omlouvám se. - Já taky.
Mám tě ráda.
Amanzo, pronesla jsi odvážné tvrzení,
že se Chrishell podle tebe změnila.
Můžeš vysvětlit, jak jsi to myslela?
Změnila se.
Našla svůj hlas. Našla štěstí s G.
Prostě u ní došlo ke změně.
Není z ní jiný člověk, ale je si jistější svými rozhodnutími.
A celkově, tak nějak obecně…
se začala víc ozývat, když měla něco na srdci.
Tečka. Berte to, jak chcete…
To mě nijak neuráží. Změnila jsem se, mám jasné hranice.
Nemusíte s nimi vždycky souhlasit, ale prostě se chráním.
Změnila se podle vás Chrishell k lepšímu?
Mně přijde pořád stejná, jen umí nastavit jasné mantinely.
Dřív byla možná odměřenější. Teď se spíš ozve, jak jsi říkala.
Ale jinak je pořád stejná.
Když jsi točila to video, uvědomovala sis, že ji rozčílí?
Vůbec ne.
Moc jsem o tom nepřemýšlela.
Semlelo se to rychle. Byla to hloupost.
- Brala jsem to tak, že nás zval Jason. - Jasně.
A to s Marie-Lou jsem neřešila, což bych jako kámoška asi měla.
Chápu.
Brala jsem to jako firemní večeři,
ze které by se neměla omlouvat.
- Jasně. - Stalo se.
Chelsea, tys Amanzu hecovala, aby to video poslala.
Vnímala jsem to tak, že sedíme u stolu,
kde se dva lidé nehezky vyjadřují o Chrishell.
Chrishell je má kamarádka a neposlouchalo se mi to dobře.
Chtěla jsem, aby se k tomu postavila čelem a řekla jí to do očí.
Tak se to mezi kamarádkami dělá.
Doufala jsem, že tě v tu chvíli trkne,
žes radši měla mlčet.
- Netrklo. - Mělo ti dojít.
Nech mě domluvit.
Že bys to měla řešit přímo s Chrishell.
Prostě se to celé zvrtlo
a tobě nedocházelo, že tím, co říkáš, ubližuješ někomu, na kom ti záleží.
Myslíš něco jiného, než co jsem řekla v tom videu?
Vrhalo to na ni špatné světlo. Zatáhlas do toho Mary.
Přitom s ní to nesouviselo.
Nebyli jste s ní a neviděli jste, jak špatně na tom byla.
Nevím, co se stalo…
Teď to obrečím.
Jestli jsi byla na dně
a já ti ještě naložila, tak mě to moc mrzí.
Cítilas, že na tebe naléhají, abys to poslala?
Jsem dospělá a nejstarší z kanclu. Žádný nátlak jsem necítila.
Prostě jsem to poslala. Chelsea mě možná hecovala, ale co už.
Určitě to není její vina, ale moje.
Až to uvidí mé děti,
odnesou si z toho, že takhle se chovat nemají.
Člověk si musí dát odstup a chápat, když kamarádka trpí.
Jak to vnímáš, když víš, jak se cítí?
Mé srdce je ti otevřené. Mám tě hrozně ráda.
Nechci s tebou být na kordy. Nerada tě vidím plakat.
Jo.
Co se stalo pak?
Naposledy jsme viděli, že jste si to vyříkaly.
Vypadalo to nadějně, ale nevydrželo to?
Tohle možná radši přenechám Amanze.
Na té otvírací párty jsme se usmířily.
Chrishell mi pak nabídla zaplatit
za všechnu práci a čas strávený na návrhu toho bytu pro G.
Asi si nedokážete představit,
kolik kreativity a myšlenek takový projekt člověka stojí.
Ale než jsme jeli do Caba, byla jsem kolikrát vzhůru do pěti ráno.
Snažila jsem se být kreativní, protože jsem chtěla, aby to byl nářez.
Aby se to povedlo.
A hrozilo, že to nestihnu před koncem natáčení.
Chápu.
Když jsme se rozhádaly, všechno tohle najednou skončilo.
Šlo o nějaký umělecký kousek, pohovku,
spoustu věcí, které stály hromadu peněz
a byly součástí toho projektu.
K tomu ten strávený čas, kreativita
a taky fakt, že jsem odmítla jinou velkou zakázku,
abych se mohla věnovat téhle.
Těšila jsem se, že to všichni uvidí a dojde jim, že taky něco dělám.
Byla to taková investice do sebe sama.
A tohle všechno mé chování smázlo.
Tak jsem jí napsala částku, která by mi tohle všechno
plně vykompenzovala.
A ona ti nabídla mnohem míň, než sis řekla?
Nenabídla konkrétní částku.
Řekla, že by se mi ráda nějak revanšovala.
Já jí podrobně rozepsala, jakou částku bych očekávala.
Dobře. Kolik to bylo?
Diváci totiž nemají žádný kontext.
Bylo to asi 11 400 nebo 11 500 dolarů, že jo?
A pár dnů nato mi bylo nabídnuto 5 000, což se mě dotklo.
- Kým? - Chrishell.
Jen ta sedačka stála víc. Umění, nábytek na zakázku…
Takže to pro mě bylo jako plivnutí do ksichtu.
Vyjela jsem a pak…
Tobě přišla ta částka adekvátní?
Já nevím.
Já to vnímám úplně jinak.
Ano, šlo o designerský projekt,
ale nemělo se za něj platit, protože jsme to točili.
- Jo. - Takže…
Ty návrhy, cos poslala po Cabu…
Nevědělas to, protože jsme se nebavily,
ale ty barvy a plány jsme nechtěli použít, a na tom není nic špatného.
Normálně se to dál řeší, ale my se nebavily.
Chtěla být hodná, tak to stejně poslala. V pořádku.
Chtěla jsem zkusit…
Nemohli jsme to vzít a jít s tím za jiným designérem.
Bylo nám to k ničemu.
- Problém je… - A G zaplatili za všechen nábytek.
Ale pak nám přišel
a Amanza zapomněla změřit dveře.
Takže jimi ten nábytek neprošel. Museli si ho odnést a předělat ho.
A do dneška ho nemáme.
Vám se ty návrhy nelíbily?
Ne.
Myslíš, že by se ti líbily, kdybyste nebyly na kordy?
Byla to lesklá červená s černobílou šachovnicí.
Prostě přepálené. A do toho černobílé klikyháky.
Ano, mělo to být barevné a zábavné.
- Ne - Ale tohle bylo moc.
Problém byl v tom, že nemohli vědět, kam co přijde.
Byla to jen ukázková nástěnka. Tu vzorek barvy, tu šachovnice z koberce.
Neměla jsem příležitost vám to odprezentovat,
abyste věděli, jak to mám vymyšlené.
Proto to nemůžeš hodnotit.
Fajn. V tom případě jsem ti zaplatila 5 000 dolarů za nástěnku.
- A za sedačku. - Dál to nepokračovalo.
Umění v hodnotě 12 000 a strávený čas a úsilí.
Počkej.
Umění bylo přes kontakt od G…
A přes mé kontakty.
Abychom k něčemu dospěli.
Takže ti nabídla peníze. Přijala jsi je?
- Jo, těch 5 000 dolarů. - Dobře.
Ale pak se to propíralo na sociálních sítích.
Jak se to dostalo ven?
Byla jsem totiž tak naštvaná, že mě vytáčelo
jenom slyšet Chrishellin hlas.
Přišlo mi, že se mnou vydrbala.
Bolelo to, tak jsem si ji zablokovala.
Jak jsi prožívala to, že se to dostalo na veřejnost?
Mrzelo mě to. Chápu, žes byla naštvaná, ale…
- Jo. - Byla jsem hodně naštvaná.
Zablokovala jsem si ji,
protože jsem hodně citlivá a nedávala jsem to.
Nechtěla jsem být ublížený spratek. Jen jsem chránila sama sebe.
To, cos řekla pak, působilo ublíženě.
Pak už jo, protože jsem se neudržela.
Přišlo mi, že mě…
Jako by mou snahu a nadání někdo hodil do koše.
Bylo to k ničemu.
To se mě dotklo. Beru to hodně vážně.
Teď když je to všechno za námi, pořád si stojíš za tím,
cos řekla na polygrafu, že ji nevěříš?
Máš pocit, že se to může změnit?
Určitě tomu věřím.
Vážím si jejího nasazení a toho, co řekla.
Ne vždy se shodneme, ale to neva.
Věřím, že se to může změnit.
- A doufáš v to? - Ano.
Dobře. Ty taky?
Rozhodně. Mám Chrishell ráda.
Jsem v pohodě s těmi 5 000 dolary.
Jsem v pohodě s tím vším.
- Dobře. - Chápu ji.
- I když s ní nemusím souhlasit. - Dobře.
- Ale dokážeš to překonat? - Už se stalo.
Tak fajn.
Mám tě ráda.
Ráda ti ukážu další návrhy.
Nebo ti je jen vysvětlím. Zadarmo!
Ne, nech toho.
Ne že bych byla tak mimo, jen to…
Máme za sebou úžasný večer.
Nemohl jsem se toho nabažit.
Řekněte mi, že budou další řady.
Natáčení má začít každou chvíli.
- Jdete do toho? - Modli se za nás.
To si piš, že budu. Děkuju všem.
Díky, Romaine.
Díky, kluci. Díky, holky. A prosím, nepolevujte.
Dobrou noc.
Překlad titulků: Vojtěch Tuček