Din episoadele anterioare...
E ceva malefic în pădure.
Coşmaruri pe care nici nu poţi să ţi le imaginezi.
Sângele meu este sângele tău acum.
De fiecare dată când văd ceva ciudat, văd acest simbol.
- Am văzut asta. - Într-o viziune ?
Nu, pe pereţii tunelurilor.
Victor a spus că mama lui a vrut să salvezi copiii
care erau blocat în turn.
Doar aşa, putea toată lumea să ajungă acasă.
În tot acest timp am crezut că acei copii încercau să mă sperie,
dar dacă îmi cereau ajutorul?
Auziţi?
Ajutor!
Vă rog, am nevoie de ajutor.
- Vorbea în somn. - Ce spunea?
"Ating, strică, fură. Nimeni de aici nu-i liber."
Mai e ceva aici. Ceva nou.
Nu este sigur să dormim în seara asta.
- Veţi muri cu toţii! - Luaţi-l de aici!
Mi-am adus aminte visul meu.
Era un băiat îmbrăcat în alb şi repeta şi repeta aceeaşi frază.
"Uite-i că vin
vin pentru trei, dacă nu opreşti melodia."
Ştiu cântecul acesta. E un cântec vechi pentru copii.
Ating, strică, fură Nimeni de aici nu-i liber
Uite-i că vin, vin pentru trei Dacă nu opreşti melodia.
Julie, opreşte-te.
Sunt sus.
Mama ta şi...
Victor l-au dus pe Ethan la restaurant.
Auzi, Boyd...
ar trebui să te duci sus în caz că au nevoie de ajutorul tău.
Copilul acela ar trebui să aleagă o rochie pentru bal, nu să...
zacă acolo aşa...
Problema este că sunt multe lucruri pe care nu le ştim.
E ca şi cum începi să citeşti o carte de la mijlocul ei.
Ca şi cum ai vrea să-ţi dai seama cum arată un puzzle
când ai doar câteva piese
şi nici măcar nu sunt colţuri sau margini, este foarte...
vag.
Fir-ar...
Ideea este să găseşti două piese care au legătură.
Atunci ai măcar de unde să începi.
- Unde te duci? - Trebuie să vorbim cu Sara.
Dacă nu putem să mai dormim, ce rost mai are?
Îţi spun eu ce ar trebui să facem.
Luăm nişte provizii şi plecăm să vedem ce găsim.
Boyd a încercat deja asta.
Da, poate că Boyd nu este răspunsul pentru orice.
Ce facem aici? Randall a fost un idiot.
Da, şi tu eşti un idiot, dar nu te-am lăsat să putrezeşti pe undeva?
Să fiu al naibii!
Ies în sfârşit din camera mea, şi merg să adun cadavre.
Du-te şi verifică acolo. Elgin, pe aici.
- Mulţumesc că ai venit. - E plăcut să faci ceva util.
Ai făcut o mulţime de lucruri utile.
Visul tău? Ar putea fi răspunsul pentru toate astea.
- Indiferent de cât de ciudat sună asta. - Da.
Poate.
Ar trebui să vedeţi asta.
- Nu cred că tipul e mort. - Rahat!
Rahat.
Nu ai spus că trebuiau să fie monştri morţi pe aici?
Asta a fost cu gloanţele de argint.
- Băgaţi-l în dubă. - Rahat!
- Băgaţi-l în dubă. - Bine.
Iisuse!
Pulsul este puternic şi stabil şi respiră normal.
Să vedem...
Dumnezeule! Ce se întâmplă?
- Ce se întâmplă? - Ce se întâmplă?
- Nu ştiu. - Ce se întâmplă?
- Nu ştiu.
Fă ceva!
- Haide! Julie, mă auzi? - Nu!
Marielle. Marielle.
Uită-te la mine. Marielle.
Marielle, vorbeşte cu mine.
DIN
Deci, cum ar trebui să ajute asta?
Când eram în pădure,
ai spus că un băiat îmbrăcat în alb ţi-a spus să intri în copac.
Este acelaşi copac care m-a dus în camera în care a început totul.
Şi?
Se pare că Elgin a visat un băiat îmbrăcat în alb.
I-a spus un vers dintr-un cântec pentru copii.
Acelaşi pe care îl repeta Paula înainte să moară.
Ating, strică, fură Nimeni de aici nu-i liber
Uite-i că vin, vin pentru trei Dacă nu opreşti melodia.
Are vreo logică pentru tine?
Nu.
Poţi să-mi mai spui ceva despre băiatul ăsta?
Încerca să ne ajute.
Deci puştiul ăsta, umblă printr-o pădure magică făcând bine,
apare în visele oamenilor şi...
Nu ştiu sigur dacă era un copil.
Haide. Sara, ascultă.
Asta este.
Când ţi-am spus că poate apărea o şansă să faci bine,
să ajuţi oamenii de aici,
asta este.
Înţelegi?
Bine.
E acolo.
În regulă. Asta e.
Toată chestia asta...
Era cineva legat de un lanţ aici.
Aici era o gaură de vreo 50 de metri şi a trebuit...
- Ce s-a întâmplat? - O aud.
Muzica. E aici.
- Despre ce vorbeşti? - Cutiuţa muzicală. E aici.
Unde?
Aici.
E aici.
- Nu... nu e nicio cutiuţă muzicală. - Nu, e aici.
- Asta... - Este.
O aud. Îţi spun sigur, pot să...
Ce s-a întâmplat?
- Îi aud ţipând. - Poftim?
Este... este ceva... Este ceva.
E aici.
Le face rău.
- Boyd, ce se întâmplă? Ce... - Sara. Sara, vorbeşte cu mine.
Uite-i că vin, vin pentru trei.
Are nevoie de ei.
Are nevoie de ei ca să stea înăuntru. Are nevoie de ei ca să...
Trebuie s-o luăm de aici. Haide.
- Kenny! Haide, amice. - Da.
Ridic-o. Aşa. Hai s-o ducem de aici.
- Îmi pare rău, nu ar fi trebuit... - Nu, nu! Opriţi-vă!
Bine, bine.
În regulă.
Râde de tine.
- Poftim? - Pentru că l-ai dus în oraş.
Pentru că l-ai eliberat.
Vrea să ne facă rău.
Vrea să ne facă să suferim.
A fost foarte interesant când ţi-a atins braţul.
Cum oprim asta?
- Sara, cum oprim asta? - Julie.
- Julie? - Julie.
- Julie.
Julie.
- Julie... Julie şi ceilalţi... - Da.
Mor. Mor.
Şi când vor muri
va fi prea târziu.
- Trebuie s-o opreşti. - Ce trebuie să opresc?
Muzica. Trebuie să opreşti muzica.
Bine, cum? Cum pot să opresc ceva ce nu văd?
- Nu ştiu. - În regulă.
Respiraţi.
Asta e, respiraţi.
Închide-ţi ochii. Să ne rugăm.
Chiar dacă ar fi să umblu prin valea umbrei morţii
nu mă tem de niciun rău,
căci Tu eşti cu mine.
Toiagul şi nuiaua Ta mă mângâie.
Matthias?
Ia armele şi încuie-le în magazie. Nu le vreau în casă.
Au reuşit să trecem peste noapte.
Acum trebuie să trecem ziua.
Bine.
Jim.
Vino.
Trebuie să fac ceva şi vreau să-mi spui că e în regulă.
Ultima oară când Victor şi-a văzut mama,
i-a spus că erau nişte copii închişi într-un turn
şi că dacă-i ajuta, toată lumea ar fi plecat acasă.
Nu înţeleg.
Copiii pe care i-am văzut, turnul pe care l-am văzut...
dacă ea avea dreptate?
Dacă singura cale de a o salva pe Julie este să găsesc turnul ăla?
- Tabby... - Ştiu că pare o nebunie.
Am avut o teorie despre locul ăsta care aproape m-a ucis.
- Asta e altceva. - Cum?
Pur şi simplu este.
Jim, fiica noastră zace alături blocată într-un coşmar.
M-a strigat noaptea trecută
Şi nu am putut să fac nimic pentru a o putea ajuta.
Stăteam acolo...
şi nu puteam să mă gândesc decât la Thomas cum zăcea pe podea.
Nu pot, Jim.
Nu putem să stăm şi să aşteptăm să se întâmple ceva bun.
Mama lui Victor a plecat de aici şi nu s-a mai întors.
Indiferent ce s-a dus să facă,
nu s-a mai întors.
Victor a trebuit să crească singur aici.
- Dacă ţi se întâmplă ceva? - Ştiu.
De aceea trebuie să-mi spui că e în regulă să mă duc.
Trebuie să încerc să fac asta, Jim, te rog.
Când se trezeşte Julie îi va fi foame.
- Îi facem mâncarea ei preferată. - Bună.
- Am adus de mâncare. - Bine.
Victor, pot să vorbesc cu tine, un minut?
Victor are probleme?
Nu, nu.
Vino să mă ajuţi, bine?
Ai spus că mama ta a vrut să salveze copiii
care erau închişi în turn.
Ştii cum să ajungi la turn?
Dar ştiu drumul
la copacul-sticlă.
La ce?
Aşa ajungi la turn.
Trebuie să vizitezi copacul-sticlă.
Poţi să mă duci acolo?
Cred că da.
Poţi să ne laşi puţin?
Jim...
trebuie să încerc asta.
Trebuie măcar să încerc.
Eu doar...
Ştiu. Ştiu, iubito.
Deci ce ar trebui să facem?
Ne întoarcem în oraş.
Stai puţin, ce?
A spus că e aici cutiuţa muzicală. Trebuie s-o găsim.
- Trebuie să... - Cum vrei să facem asta?
Nu ştiu, dar sigur nu întorcându-ne în oraş.
Vieţile oamenilor sunt în joc.
Nu trebuie să-mi aduci aminte ce este în joc.
Nu putem facem nimic aici. Nu încă.
Avem de-a face cu lucruri pe care nu le...
Ştim mai multe acum, decât ştiam azi dimineaţă. Ăsta e un câştig.
- Bine. - Bine.
Deci ce le spunem oamenilor?
Le spui că lucrăm la asta.
Cel mai bun lucru pe care-l putem face este să ajutăm oamenii să se calmeze.
Să-i facem să se teamă mai puţin. Poţi să faci asta?
Da.
- Da. - Bine, omule.
Salut.
Eşti bine?
De ce întreabă mereu oamenii asta când răspunsul este evident?
Omule, îmi pare rău pentru aseară.
Te-am închis în camera aia pentru că încercam să...
A fost vina mea.
Mi-am pierdut cumpătul.
Paula era cea care era calmă într-o situaţie de criză.
Dumnezeule, nu mi-am dat seama cât de fragili suntem.
Cât de uşor de pierdem.
Eram jos şi pregăteam cina ca un idiot.
Nu ai fi putut face nimic.
Nu a fost vina nimănui.
Da.
- Vina nimănui. - Da.
Cum se simte?
Nu pot să-mi imaginez ce aş fi făcut dacă asta...
ţi s-ar fi întâmplat ţie.
Vino încoace.
Nu mi s-a întâmplat.
Hai să ne căsătorim.
- Azi. - Da.
Nu ştim ce se va întâmpla sau dacă tatăl tău va găsi o cale să...
Dacă acesta este sfârşitul, vreau să-l trăiesc cu tine.
Vreau să mă căsătoresc.
- Bine. - Bine?
- Da? - Da, sigur. Da.
Deci asta faci în barul meu?
Este un experiment ştiinţific.
Mi se părea util când îmi dezvoltam...
Tu ai murit.
Corect.
Bine, voiam să mă asigur că suntem de acord.
O să mă întrebi dacă sunt real?
Îmi imaginez că asta este un fel de psihoză pe fond de stres
şi că vei dispărea în curând.
Deci ce ar trebui să se întâmple aici?
Încerc să-mi schimb perspectiva. Încerc să...
Încerc să găsesc un alt mod de a privi acest simbol.
De ce?
Pentru că m-am uitat greşit la el.
Trebuie să existe un răspuns aici, doar că nu-l văd.
Şi m-am gândit...
Ce e?
Ai schimbat apa.
Cu plăcere.
Cred că te gândeşti prea mult.
Aşa crezi, Tom cel mort?
În ce sens?
Ştii deja ce ai de făcut.
Tabitha ţi-a spus că a văzut simbolul în tuneluri.
Întrebarea este ce vrei să faci pentru a găsi răspunsurile.
Să mă duc în tunelurile alea ar fi o nebunie.
- Chiar dacă-i i-ai salva viaţa lui Julie? - Rahat!
Nici nu ştiu dacă aş găsi ceva acolo jos.
Normal că ştii. Este natural.
Din acelaşi motiv creierul e în craniu, inima în spatele coastelor.
Natura va pune lucrurile cele mai importante
în cele mai dificile locuri de ajuns.
Locul ăsta nu are nimic natural.
Greşit.
Locul ăsta nu are nimic familiar.
E o diferenţă.
Dacă existe răspunsuri,
şi recunosc, e un mare dacă,
acolo vor fi.
Bine, şi ce ar trebui să fac? Să accept sfaturi de la...
Tu ai intra într-o casă care se prăbuşea pentru a o salva pe Tabitha,
iar ea nici măcar nu era acolo.
Şi ştii ce?
Dacă aş putea, aş face asta din nou.
Atunci eşti un idiot.
Nu faci alegeri morale în baza rezultatului pe care îl aştepţi.
Le faci dacă tu consideri dacă sunt sau nu corecte.
Când am intrat în casa aia
Nu mă gândeam la problema morală sau la determinism. Eu...
nu mă gândeam la aşa ceva.
O fată de 16 ani are nevoie e ajutor.
Ai îngropat-o pe Paula?
Poftim?
Ai îngropat-o pe Paula deja?
- Iisuse Hristoase! - O fac eu.
O să caut nişte oameni să mă ajute.
- Boyd? - Da.
Faci tot ce poţi.
Rahat!
Încui armele?
Da, Donna nu voia să le ţină în casă.
Foarte bine. Ai nevoie de ajutor?
Nu, aproape am terminat.
E în regulă. Da, e în regulă.
O să mori puţin mai devreme decât noi restul.
Totul formează un sistem. Totul e conectat.
Totul va fi bine. Totul va fi bine.
Să fiu al naibii!
Nu, nu, nu! Gunoiul naibii. Haide!
În regulă.
În regulă, pot să fac asta.
Floare la ureche.
E cineva acolo?
Uite ce e...
dacă eşti acolo sus...
eşti un mare idiot, ştiai asta?
Îţi place asta?
Dacă părintele Khatri ar fi fost aici, ar fi spus...
"Misterioase sunt căile Domnului." Da, da.
Pentru că părintele Khatri avea un plan.
Credea că L-ai adus aici dintr-un motiv bine întemeiat. El...
El credea că vei ieşi din pădure
precum Butch Cassidy şi afurisitul de Sundance Kid.
A crezut asta până în clipa în care
una dintre chestiile alea i-au tăiat gâtul.
Ce a făcut cu ultimele lui puteri?
S-a rugat.
S-a rugat
pentru ca Tu să ştii...
ca să-ţi arate că nu şi-a pierdut credinţa.
Ştii asta, nenorocitule?
Nu sunt aici ca să mă rog.
Dacă eşti altceva decât o poveste de adormit copiii,
pe care ne-o spunem singuri, spune-mi de ce.
De ce m-ai făcut să cred că pot rezolva asta?
Că sunt un erou care va duce oamenii ăştia acasă,
când de fapt sunt un fraier din cauza cui tot mor oameni.
La naiba!
Nenorocitule! Ţi se pare amuzant?
Te distrezi?
Răspunde-mi! Răspunde-mi!
Spune ceva!
Ştii... să umbli la o cutie poştală e o infracţiune federală.
Intră.
Cum se simte?
Tot mai rău.
Este... rece.
Chiar asta e?
Aşa se termină?
Nu ştiu.
Ştii, de când...
de când a coborât din autobuzul ăla
mi-am permis să cred că există un plan pentru toate astea.
Că trebuia să facem ceva aici.
Dar nu e niciun...
nu există niciun plan.
Vom muri cu toţii aici.
Şi toate astea vor fi fost degeaba.
Ştii, tata obişnuia să spună
"E greu să vezi puloverul când eşti doar un fir de aţă."
N-am ştiut niciodată ce voia să spună până acum.
Toţi oamenii care au ajuns aici...
poate nu noi suntem cei care vor ajunge acasă.
Dar poate...
ceea ce am făcut aici...
va face să fie mai uşor pentru cei care vor ajunge aici.
Poate că datorită nouă vor ajunge acasă.
Doar pentru că suntem un fir de aţă, nu înseamnă că nu contăm.
Poftim. Singurul lucru care îţi mai trebuie este să te bântuie şi Khatri.
Este prea târziu pentru asta.
Julie şi Marielle.
Randall.
Sara spune că vor muri.
Şi după ce mor, duhul nu va mai putea fi băgat înapoi în sticlă.
Orice ar fi chestia asta, aşteaptă să adormim, iar apoi...
Ca Paula.
Da.
A spus că e acolo cutiuţa muzicală.
Că era acolo în poiana aceea, doar că nu e acolo.
E ca şi cum lipsesc paginile dintr-o carte. Cum ar...
cum ar trebui să...
Am văzut-o pe soţia mea aseară.
Cum arăta?
Trebuie să existe reguli, Donna.
Trebuie să fie ceva
ce pot ţine în mână Trebuie să... Aceste...
Eu am făcut asta.
Eu am adus chestia asta aici.
Da, aşa este.
Dar ai şi dat unor oameni timp
pe care nu l-ar fi avut, dacă nu ai fost tu.
Mi-ai dat mie mai mult timp.
Fiul tău urmează să se căsătorească.
Cred că nu va fi ceva oficial pentru că nu mai avem preot.
Fac şi ei ce pot cu ceea ce avem.
Ar trebui să faci acelaşi lucru.
Vino la casa Colony cu mine.
Nu renunţ.
Am spus eu să renunţi?
Boyd, acestea ar putea fi ultimele noastre ore.
Ce-ar fi să încetezi să mai fii un martir
şi să vii să-l vezi pe fiul tău căsătorindu-se?
Sfârşitul lumii va fi aici şi după ce se termină ceremonia.
Mama ta a mai spus ceva despre copii?
Cum voia să-i salveze?
Nu ştiu. A spus doar că aveau nevoie de ea.
Ar trebui să fie aici.
- Nu, nu. Copacii aceştia nu... - A trecut...
A trecut mult timp, Victor. Poate...
poate am greşit drumul.
Aici.
Cine a pus sticlele aici?
Nu ştiu.
Aici am găsit-o.
Pe mama ta?
După ce a murit toată lumea, am venit s-o caut. Cadavrul ei...
Nu a ajuns în copac.
Cum adică "în copac"?
Vino.
E un copac magic.
În noaptea în care monştrii au intrat în casa Colony,
Julie a spus că aţi scăpat intrând într-un copac.
Te duc de fiecare dată în alt loc
şi nu ştii niciodată unde vei ajunge.
Dar mama a spus că acesta este special.
Că o va duce la turn, la copii.
Şi apoi?
Asta e tot ce-mi aduc aminte.
Poftim.
Eu...
ţi-am pus ceva de mâncare.
Poftim.
- Mulţumesc, Victor. - Da.
Doare când treci?
Nu, e ca şi cum ai intra pe o uşă.
Bine, bine.
Mulţumesc.
Întoarce-te în oraş.
Ai grijă.
Da.
- Ce facem? - El a vrut să fie o surpriză.
Ce să fie o surpriză?
Ai spus mereu că priveliştea asta face ca locul ăsta să pară un vis.
Aşa că m-am gândit...
E în regulă?
E perfect.
De ce nu mergem să-l chemăm?
Are multe pe cap.
Şerif Stevens!
Ai venit!
Glumeşti? Nimic nu m-ar fi putut opri.
Bine, haideţi să începem.
Staţi puţin.
Ştiu că nu e chiar un altar, dar...
îmi faci onoarea?
- În regulă, eşti pregătită? - Da.
Nu trebuie să-mi mai spui şerif Stevens.
Bine.
Mergem?
Doamnele mai întâi.
Bine...
Tatăl meu avea o zicală.
De fapt, avea mai multe dar...
zicala mea preferată a fost mereu...
"Viaţa este un drum spre necunoscut.
şi deşi ochii şi mintea te-ar putea înşela uneori,
inima nu minte niciodată."
Inima mea ţi-a aparţinut din clipa în care te-am cunoscut.
Vei fi iubirea vieţii mele
cât timp voi trăi.
Aşadar, Ellis Stevens,
îmi faci onoarea de a-mi fi soţ?
Da.
Ţi-am făcut ceva.
- E rândul tău. - Bine.
Este greu să urmez după tine.
În ziua în care am văzut acel copac, viaţa mi s-a schimbat.
Dar în ziua în care te-am văzut coborând din maşina aceea,
viaţa mea a început cu adevărat.
Au fost...
multe zile aici, în care simţeam...
că orbecăiam prin întuneric.
Dar de fiecare dată,
tu ai fost lumina care m-a ghidat.
Eşti iubirea mea.
Eşti viaţa mea.
Eşti lumina mea în locuri întunecate.
Deci...
vrei...
Fatima Hassan-Rostami...
să-mi faci onoarea de a fi soţia mea?
Da.
Regulile spun că trebuie să ne căsătorim acum.
Boyd?
Unde te-ai dus?
Eşti bine, tată?
"Lumină în locuri întunecate."
Trebuie să plec.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Vă iubesc.
- Bine. - Şi eu te iubesc.
Îl vom revedea pe Thomas?
- Poftim? - Dacă murim.
Îl vom revedea pe Thomas?
Da.
Da, îl vom revedea.
- Şi pe bunicul? - Şi pe bunicul.
Atunci poate nu va fi aşa rău.
Îi place să doarmă cu două perne.
Dă-mi voie să te ajut.
- Reggie? - Tu ai făcut asta.
Totul era în regulă până să intri tu în pădure.
- Astea se întâmplă din cauza ta. - În regulă. Ascultă...
Ascultă-mă.
Ştiu că nu înţelegi. Ştiu.
Dar cred că torţa asta de aici...
cred că mă va ajuta să rezolv asta.
- Dumnezeule! - Scuze, Boyd. Te-am plăcut mereu.
Dumnezeule!
Fir-ar...
Rahat!
Te rog.
Haide.
Rahat.
Ce...
Julie. Julie?
Julie. Julie.
Mă auzi?
Te voi scoate de aici.
Te voi scoate de aici acum.
Ieşim de aici.
Boyd.
Te rog. Distrugând cutia aia nu le vei curma suferinţa.
- Doar o va lungi. - Nu...
Oamenii din oraş vor suferi
în moduri pe care nici nu ţi le imaginezi.
Vor muri, în chinuri.
Ce se întâmplă cu ea?
- E în regulă. - Ce se întâmplă?
- Ce se întâmplă cu ea? - Scumpo, te rog.
Crezi că trebuie să fii eroul.
Crezi că trebuie să-i salvezi.
Nu trebuie să suferi. Nu trebuie să te mai temi.
E în regulă. Nimic din toate astea nu contează.
Putem fi împreună. Îmi este foarte dor de tine.
Aşteaptă, deci...
Opreşte-te. Deci orice ar fi chestia asta,
te lasă să vii aici să stai de vorbă?
Ştiu că nu vei asculta.
Vrea să lupi. Vrea să crezi că ai o şansă să câştigi.
De ce?
Pentru că speranţa te face să vrei să suferi.
Speranţa te-a trimis în pădure în ziua aceea.
Speranţa te-a făcut să mă laşi singură când aveam nevoie de tine.
Nu frica ta hrăneşte pădurea, Boyd.
Speranţa o hrăneşte.
Renunţă, Boyd.
Dacă nu mor azi, vor muri mâine.
Nu.
Julie... eşti bine?
Eşti bine?
Bună.
Ce se întâmplă?
Scumpo...
E bine. Sora ta e bine.
Scumpo, e în regulă.
Eşti bine.
Să ţi-o trag, nenorocitule!
Nu mă distrugi.
Ai auzit?
Nu mă distrugi!
- Bea asta. - Sunt bine.
Ştiu că eşti. Fă-o pentru mine.
Nu se mai aude bâzâitul.
Asta înseamnă că s-a terminat?
Aşa sper.
Tată?
Unde e mama?
E cineva?
Îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău.
Asta e singura cale.
Doar o clipă.
Cum te simţi?
Unde sunt?
Spitalul Saint Anthony. Eu sunt dr. Brody.
Acum trezi zile, un cuplu te-a găsit în pădure.
Erai inconştientă pe marginea unei poteci.
Nu.
Îţi aminteşti ce făceai acolo?
Nu.
Nu. Nu, nu.
Nu.
SFÂRȘIT DE SEZON Sincronizare WEB-DL: SubSync