Din episoadele anterioare...
- Le aud vocile. - Sara, spune-mi ce ai făcut.
Am lăsat uşa deschisă.
Sara este legată în beciul bisericii.
Spune-mi că glumeşti.
Fata aceea poate fi cheia pentru a descifra toate astea.
Fata aceea ne poate duce acasă.
Hai să facem o plimbare.
Trebuie să ne întoarcem. Nu putem fi aici.
- Opreşte autobuzul! - Toată lumea să ia loc.
Se vor întâmpla lucruri rele dacă...
Rahat! Opreşte naibii autobuzul!
Toată lumea în autobuz! Acum!
Oamenii vor muri din cauza ta. Înţelegi asta?
- Alo? - Unde eşti?
Tu eşti Jim?
Soţia ta nu ar trebui să sape groapa aia, Jim.
Te-ai gândit vreodată că poate Abby avea dreptate?
Dacă totul a fost doar un vis?
Sângele meu este sângele tău acum.
- Cine a fost în camera mea? - Poftim?
Cineva a fost în camera mea şi a luat ceva.
Cred că i-am văzut pe Jade şi pe băiatul familiei Matthews pe acolo.
- Rahat! - Nu mă asculţi.
Te ascult, şi îţi spun să dispari.
Rezidenţii nu au voie să deţină arme de foc. Asta e regula.
Ei bine...
regulile se mai schimbă.
Firele nu sunt legate la nimic. Atârnă pur şi simplu din tavan.
Tabitha, avem multe de discutat.
- Am văzut ceva ce nu era acolo. - Ce?
Am văzut doi copii...
stând în mijlocul drumului, uitându-se la mine.
Alo? E cineva aici?
Bună, Kenny.
Aici avem o zonă comună,
iar jos ai o cameră doar pentru tine.
Intră.
Nu.
Nu-mi place e aici. E prea mult soare.
Vreua să merg acasă.
Nu, nu, tată. E în regulă. Uite... locul ăsta e foarte drăguţ.
Uite, aici avem un loc în care putem să jucăm şah.
Stăm aici împreună?
O să vă las singuri câteva minute, bine?
- Mersi. - Da.
Uite, tată...
mama şi cu mine vom fi în apropiere
şi vom veni aici în fiecare zi.
Dar este foarte important ca tu
să fii undeva unde nu poţi deschide uşa în timpul nopţii.
Tată, ce s-a întâmplat aseară...
Este mai sigur aşa.
Nu.
- Vreau să merg acasă. - Încetează.
Eşti bolnav.
Trebuie să te faci bine, iar apoi vei veni acasă.
Mă voi face bine în curând.
Sigur că da.
Acum nu mai face tam-tam.
Haide.
Mă duc să aduc restul lucrurilor.
Kenny.
- Şerif Boyd, salut. - E totul în regulă?
Da, l-am mutat pe tata.
Am auzit că ai trecut printr-o sperietură aseară.
Chestiile alea băuteau la uşă. Ei au fost...
Era convins că...
fraţii lui erau afară.
Mama a încercat să-l oprească, dar...
a împins-o.
A fost...
Da, este...
e dificil...
să-ţi vezi părinţii luptându-se.
Da.
Ştii, locul ăsta...
e dificil să-l menţii liniştit.
Ştii, toată lumea e speriată şi confuză,
dar am învăţat din armată că ajută să ai oameni pe care să-i admiri.
Oameni care par că ştiu ce fac.
Asta este ce încerc să fac aici.
Se pare că faci o treabă foarte bună.
Aş avea nevoie de ajutor.
Nu m-ar deranja să am un ajutor care să-mi apare spatele.
Ce spui?
Crezi că...
- Eu cred că... - Da. Adică...
Şerif Boyd.
Trebuie să-ţi arăt ceva.
- Nu paote să aştepte? Trebuie să... - Nu, nu.
Trebuie să-ţi arăt acum.
DIN
Voiam să-mi fac un ceai. Vrei şi tu?
- Eşti bine? - Bună.
Da, sunt bine.
S-a întâmplat din nou, nu? Ai văzut ceva.
Vreau să ai grijă de Ethan. Trebuie să vorbesc cu tatăl tău.
Mamă, poţi să-mi spui.
Ştiu.
Da. S-a întâmplat din nou.
Am văzut ceva, dar... Ascultă, sunt bine.
Şi tu eşti bine, nu?
- Suntem bine. - Da.
Trebuie să vorbesc cu tatăl tău.
- Bine. - Bine.
Mă întorc repede.
- Unde se duce mama? - Ea...
Hristoase!
Voi locuiţi aici acum?
- Casa noastră s-a prăbuşit. - Poftim?
Voi măcar aţi avut o casă. Nu e vina mea că aţi stricat-o.
Calmează-te!
Abia ce am scăpat de hipioţii ăia puturoşi de la casa Colony,
şi acum ne-am pricopsit cu voi.
- Mai vrei să mergi la Victor? - Da.
Când am coboroât mai devreme...
era aici.
Lasă-ne puţin, bine?
- Poftim? - Trebuie să vorbesc cu ea.
Între patru ochi. Aşteaptă-mă sus.
Te rog, Kenny. Mă descurc.
Bine.
- Mă bucur că eşti bine. - Da, asta e discutabil.
Am o mie de întrebări pentru tine.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Unde ai dispărut după ce m-ai împins în copacul acela?
- Te-am urmat. - Şi?
Şi apoi am ajuns aici.
Deci tu...
- Eşti aici de atunci? - Nu am ştiut ce altceva să fac.
Tu unde ai fost?
Asta e...
De unde ai ştiut?
De unde ai ştiut ce era copacul acela?
Mi-a spus un băieţel.
Stătea pe margine. Era îmbrăcat în alb.
A spus că Nathan a avut dreptate, că am înfuriat acest loc.
Dar că vom fi în siguranţă în acel copac.
Deci acest băieţel... vocea lui o auzieai?
Nu.
Nu, a fot diferit.
Cred că este blocat ca noi aici,
şi vrea să ne ajute, dar nu ştie cum.
Nu mai spune!
Uite ce e...
Mă bucur că te-ai întors. Serios, chiar mă bucur.
Dar faptul că eşti aici...
va fi o mare problemă. Trebuie să vedem cum rezolvăm asta.
Ştii ce ai de făcut.
Nu discutăm despre asta.
Boyd, acesta a fost mereu singurul dezonodământ.
Ai ştiut asta când m-ai adus aici.
Nu există cale ca eu să mai locuiesc aici.
Stai aici. Bine?
Mă duc să vorbesc cu Kenny. Stai aici.
Boyd...
nu i-ai spus lui Kenny...
ce s-a întâmplat noaptea aia la clinică, nu?
Nu.
Ce se întâmplă?
Uite ce e...
o să-ţi spun cât de direct pot.
Bine? Sara...
este conectată la acest loc într-un mod unic.
Ceva de aici a comunicat cu ea.
- Cum a comunicat? - Aude voci.
Da, ştiu cum sunt ăsta.
- Crede-mă. Când părintele Khatri... - Părintele Khatri a ştiut?
Părintele Khatri a închis-o în beci.
Aparent, Nathan venise la el în acea zi. Era îngrijorat.
Credea că va face ceva ce va răni pe cineva.
Părintele Khatri a vorbit cu ea
şi a găsit dovezi că ceva vorbeşte cu ea.
O foloseşte ca...
ca pe un pion.
El s-a gândit că... dacă ceva o foloseşte,
dacă este într-adevăr conectat la acest loc,
ne putem folosi de asta pentru a înţelege ce este locul ăsta.
Bine, nu...
Deci este acolo jos de când a murit părintele Khatri?
Nu.
Am luat-o cu mine în pădure.
Iisuse, eu...
În cele din urmă, datorită ei am reuşit să mă întorc.
Fata aceea de jos mi-a salvat viaţa. Ştiu că a făcut lucruri rele,
lucruri îngrozitoare, dar locul ăsta, Kenny,
te face să crezi că le faci din motive întemeiate.
Şi-a ucis propriul frate.
- A încercat să omoare un copil. - Da, ştiu!
Chiar ştii? Pentru că ai minţit. Ai minţit pe toată lumea. Şi pe mine.
Da, bine, bine.
Ai dreptate. Şi ştiu că ce a făcut este de neiertat,
dar ascultă, când i-a ucis pe oamenii aceia...
Oamenii?
- A fost doar Nathan. - Da.
Aproape... cu Ethan... Ştii despre ce vorbesc, nu?
Kenny!
Boyd, ce se va întâmpla când va afla toată lumea?
Când vor afla Jim şi Tabitha şi familia lui Ethan?
Da, bine, păi...
- Ne vom descurca. - E periculoasă.
- Boyd, locul ei e în cutie. - Bine...
- Nu e periculoasă. Nu mai e. - Bine.
Ai mai fi spus asta dacă aproape l-ar fi ucis pe Ellis?
- Nu merge în cutie. - Dacă vrem să rezolvăm asta...
Nu ajunge în cutie, bine!
Nu mai merge nimeni în cutia aia nenorocită!
Bine. Eu...
- Boyd. - Am nevoie de nişte aer.
- Trebuie să... - Boyd!
Boyd?
Nu pot...
Boyd? Boyd!
Eşti bine?
Oameni buni, veniţi!
- Iisuse! - Bine.
Auzi... mai uşor.
- Nu prea mult, bine? - Bine.
Bună!
Bănuiesc că e ziua de spălat haine.
Încercăm cumva să reintrăm în normal.
Nu am avut ocazia să te felicit.
Pentru logodnă. Mă bucur pentru voi.
În cazul ăsta,
poate vrei să fii una dintre domnişoarele de onoare?
- Poftim? - Ellis nu vrea să aştepte.
Ne vom...
Ne căsătorim aici.
- Dumnezeule, serios? - Nu?
Dar asta este...
Aş fi onorată să-ţi fiu domnişoară de onoare.
Îţi mulţumesc.
- L-am văzut pe tipul nou afară. - Elgin, da, este...
Cred că îi este dificil.
Aş putea să vorbesc cu el.
Serios?
Da, a fost frumos când oamenii au făcut-o pentru mine.
Bună.
Ce vrei?
Mi-am făcut griji pentru tine. Mă bucur că eşti bine.
Eu sunt cam supărat pe tine.
Pot să intru?
Nu ştiu. O să mai furi ceva?
I-am spus să nu o facă. I-am spus că nu-ţi va plăcea.
Ei bine... ar fi trebuit să-i spui mai convingător.
Mama mi-a spus că ai ajutat-o în pădure.
E o doamnă cumsecade. Eşti norocos să ai o aşa mamă.
- Ce desenezi? - Chestii noi.
- Ce chestii noi? - Lucruri pe care le-am văzut.
- Tu şi mama? - Da.
Da.
Unde aţi fost?
Ar trebui să pleci acum pentru că sunt ocupat.
- Păi... - Te rog, pleacă.
Am găsit astea în magazie.
M-am gândit că-ţi vor plăcea.
Îmi pare rău că te-am supărat.
Bine.
Pa.
Bună. Tu eşti Elgin, nu?
- Da. Julie? - Da.
Ce face tatăl tău?
E destul de lovit.
Kristi, doctoriţa, încercă să-l facă să se liniştească un pic.
Eşti aici de ceva timp?
Nu prea mult. Dar pare că sunt aici de o viaţă.
Ştiu că sunt mulţi oameni care ţi-au spus că sunt lângă tine
dacă vrei să vorbeşti...
dar eu sunt aici dacă vrei să vorbeşti.
Chiar dacă nu-ţi vine să crezi, ajută.
Muţumesc.
- Cum te simţi? Credeam că... - Vreau să merg acasă.
Bine, poţi...
Cred că trebuie să plec.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
De asemenea.
Auzi...
Ethan, aşteaptă.
Bine. Acum, cealaltă mână.
Ţi-am spus, sunt bine. Sunt obosit, atâta tot.
Având în vedere pregătirea ta medicală,
cred că nu mai am de ce să-mi fac griji.
Acum, apasă cât de tare poţi.
Bine.
Ce e cu pişcăturile de painjen?
M-au pişcat când am fost în pădure.
- Da, lasă-mă să mă uit. - Da.
- Să vedem. - E una aici.
- Bine. - Şi mai e...
Nu par umflate sau inflamate, ceea ce e bine.
- Asta ce e? - Poftim?
Nu-i nimic, doar...
- Boyd. - M-am zgâriat de o creangă.
Nu s-a infectat, dar păstreaz-o curată.
Da, doamnă.
Cum e cu tremuratul? S-a agravat?
Apare şi dispare. Mă descurc.
Ai observat alte simptome în afară de tremurat?
Cum ar fi?
Probleme cu vederea, rigiditate musculară...
- Nu. - ... Depresie?
Kristi, toată lumea de aici este deprimată.
Ştii, îmi aduc aminte de tatăl meu. A avut...
Mintea a început să-i joace feste.
Da, nu cred că ai de ce să-ţi faci griji momentan.
Tulburările cognitive la Parkinson apar abia la sfârşit,
dacă apar.
De ce? S-a întâmplat ceva?
Nu, eram doar curios. Îţi spun, sunt bine. Chiar sunt.
Bine, dar trebui să te odihneşti. Cu problemele tale,
corpul tău nu suportă un stres suplimentar.
Serios?
- Boyd, ce se întâmplă? - Nimic. Scuze, doar că...
Ideea că cineva de aici
ar putea să evite stresul, este...
Scuze, scuze.
- Asta este... Te rog. - Nu e o idee bună.
- Stai jos, bine? - Haide.
Ar trebui să stai jos şi să mănânci. Munceşti prea mutl.
Nu e pentru mine, este...
este pentru...
este pentru Boyd. Nu se simte bine, aşa că...
Amândoi munciţi prea mult.
E încăpăţânat. Nu-mi place asta.
O să mă asigur că primeşte mesajul.
Ai vorbit cu Kristi?
Eşti bine?
Ştiam că era logodită.
Vreau să fie fericită.
Bine.
Încep să descarce lucrurile din autobuz.
Ar trebui să te duci acolo.
Fir-ar să fie, nu există niciun loc în oraşul ăsta în care să fiu singur.
Stai puţin, eşti şoferiţa autobuzului, nu?
Scuze, a fost o zi lungă. Stai cât vrei.
În regulă, eu o să...
Băaitul acela...
a spus, "Întoarce."
M-a implorat.
Nu l-am ascultat.
Când?
Poftim?
Când ţi-a spus să întorci autobuzul?
Înainte sau după ce ai văzut copacul?
După.
Atunci, deja eraţi în rahat.
Se pare că după ce vezi copacul, atunci totul... ştii tu.
Da, nu mi-aş face prea multe probleme din cauza asta, în locul tău.
Oamenii aceia...
s-au urcat în autobuzul meu.
Era datoria mea să-i duc la destinaţie.
Spune-mi ceva, te ajută cu ceva dacă-ţi plângi de milă?
Te face să te simţi mai bine?
Nu este vina ta, bine?
Dacă vrei să te simţi de rahat, bine,
dar simte-te de rahat pentru că viaţa ta este distrusă.
Nu te învinovăţi gândindu-te că ai distrus viaţa...
În plus, fără supărare...
călătoreau cu autobuzul.
Oricum nu aveau nişte vieţi prea grozave.
E o glumă porastă, scuze.
Ştii, nici măcar nu era tura mea în ziua aia.
Am acceptat slujba asta ca să-mi plătesc facultatea.
Luna trecut, mi-am plătit, în sfârşit, taxa.
Eram pregătită să-mi dau demisia,
dar apoi m-am gândit să mai stau câteva săptămâni.
Să pun ceva deoparte ca să-mi fac o bucurie.
Să plec într-o călătorie ca să sărbătoresc.
Merit o mică recompensă, nu?
Asta e ceea ce merit?
Mi-am vândut compania chiar înainte să ajung aici.
Mi-am îndeplinit visul pentru care am muncit o viaţă.
Pentru ceea ce merităm.
- Nu dvine mai uşor. - Da.
Jim?
Bună.
Bună. Îmi pare rău. Scuze, nu te-am auzit când ai intrat.
Tu cine eşti?
Sunt Marielle. Am fost în autobuz.
Nu-ţi face griji. Sunt asistentă. Făceam un inventar pentru Kristi.
Îl caut pe soţul meu.
Jim? A plecat puţin mai devreme.
Mulţumesc.
- Asta merge în magazie. - Bine.
Jim? Ce faci, scumpule? Ar trebui să te odihneşti.
Trebuie să vorbim.
Bine.
Aici.
Iisuse!
Am stat acolo toată noaptea crezând că o să mor.
M-am tot întrebat, "De ce?"
"De ce ne-a dus drumul aici?"
"Ce rost au toate astea?"
Nu poţi să iei lucrurile astea.
- Nu-ţi aparţin. - Pleacă! Acum!
Ce nenorociţi!
Sunt ca nişte vulturi.
Ştii că logodnica lui Kristi era în autobuz?
- Poftim? - Da.
Iar ceea ce ai spus, că firele nu sunt legate la nimic. Nu e imposibil.
- Îţi spun, eu... - Ştiu, nu e vorba de asta.
Ştiu. Te cred.
Doar că nu se poate să...
Când construim un nou roller-coaster,
îl proiectăm să facă lucruri care sunt imposibile.
Cu cât pare mai imposibil,
cu atât este mai puternică reacţia oamenilor care se dau în el.
Ştiu cum sună asta, dar dacă...
dacă toate astea au fost proiectate pentru a vedea cum reacţionăm?
Dacă este un fel de experiment bolnav?
Radioul a funcţionat.
- Nu. - Am intrat în contact cu cineva.
Şi de ce toată lumea...
Pentru că nu ştiu.
Fix când se apropia furtuna, când ne pregăteam să strângem lucrurile
am auzit o voce. Un bărbat.
De aceea am venit alergând aici.
M-a atenţionat, Tabitha. S-au m-a ameninţat, nu-mi dau seama.
Dar ştia cum mă cheamă. Şi mi-a spus că nu ar trebui să sapi.
Iar apoi, casa noastră s-a prăbuşit.
Crezi că cineva ne urmăreşte?
Tot ce ştiu este că...
Scumpule.
Tot ce ştiu este că...
cineva mi-a răspuns la acel radio.
A mai auzit cineva?
Vocea de la radio?
E rândul tău, Boyd.
Trebuie să-ţi spun...
că şansele tale nu arată prea grozav.
Aşteaptă. Asta nu e real.
Nu eşti aici.
Vrei să vorbim despre ce poate şi ce nu poate fi real?
Pe asta vrei să te concentrezi?
Nu ştiu.
Am un băieţel misterios care trimite oameni prin copaci magici prin pădure.
Nu-mi mai tremură mâna,
dar am nişte viermi nenorociţi pe sub piele, deci da,
poate despre asta ar trebui să discutăm.
Sau... am putea discuta despre ce te apasă cu adevărat.
Cum îi vei spune lui Kenny că Sara l-a omorât pe tatăl lui?
- Nu ea l-a omorât. - A deschis uşa. E acelaşi lucru.
Crezi că pe Kenny îl va interesa
în clipa aceea, ceea ce s-a întâmplat cu adevărat?
Lasă-mă să te întreb altceva.
Cu ce îl ajută pe Kenny dacă ştie...
că l-ai minţit, că l-ai trădat?
Nu l-am...
Ai aflat adevărul despre moartea tatălui lui,
şi nu doar că i-ai cruţat viaţa celei responsabile,
dar i-ai acordat şi încrederea ta, prietenia ta.
- Asta a fost ideea ta. - Haide, Boyd. Serios?
Nu se cade să dai vina pe morţi.
Va înţelege.
Am făcut ce trebuia. E era importantă.. Ar putea fi în continuare.
Da. S-ar putea să fie foarte importantă,
şi de aceea trebuie să-ţi ţii gura.
Cât de important este adevărul pentru Kenny acum?
Crezi că-i va fi mai bine dacă află?
Sau doar vei scăpa tu de povara propriei tale vinovăţii?
Omule!
Faptul că ai murit, te-a făcut un idiot şi mai mare.
Liderii trebuie să ia uneori decizii dificile, Boyd.
Ar trebui să ştii asta. Vrei să fii prieten cu toată lumea?
Du-te şi fii noul barman. Se pare că s-a eliberat un post.
Dar dacă vrei să-i duci pe oamenii ăştia acasă,
uneori trebuie să iei decizii de rahat.
Ţi-am mai spus asta, dar nu m-ai ascultat. Ascultă-mă acum.
Nu o să-l mint.
Ce a spus Ellis...
că are lumea nevoie aici?
Asta eşti tu pentru Kenny acum.
Eşti tatăl pe care nu-l mai are Kenny.
Ce crezi că se va întâmpla când îi vei lua asta?
Oamenii distruşi nu supravieţuiesc aici, Boyd.
- Nu e un moment potrivit, Jim. - Ştii de ce sunt aici.
Să-mi mulţumeşti că am avut grijă de copiii tăi?
Trebuie să vorbim despre cum vom aborda asta.
- Ce să abordăm? - Ai auzit vocea de la radio.
Ştiu că ai auzit-o.
Pleacă naibii de aici.
Îţi voi spune asta cât de frumos pot.
Cât de prost eşti?
- Poftimt? - Vrei să ştii dacă am auzit ceva?
Da, am auzit.
Am auzit un idiot înfricoşător avertizându-te despre soţia ta
cu 20 de minute înainte ca locuinţa ta să se prăbuşească.
Asta înseamnă că sunt nişte oameni care ne urmăresc.
Şi ce ţi se pare un semn bun aici?
Ştii ce s-a întâmplat după ce ai fugit?
Becurile au explodat. Un om aproape şi-a pierdut vederea.
Dacă există oameni care ne urmăresc, acest lucru sigur nu ne ajută.
Ce crezi că vor face când vor afla că ştim despre ei?
Asta presupunând că pe partea cealaltă chiar era un om.
Sunt chestii pe aici care merg şi vorbesc ca noi
până când se apropie de tine şi-ţi scot maţele afară.
De unde ştii că nu era unul dintre ei?
- Eu... - Nu spun să ignori asta.
Dar le-ai dat deja speranţe oamenilor cu turnul tău nenorocit.
- Un motiv în plus ca să... - Ne ţinem gurile închise.
Până când ştim mai multe.
Unde este radioul?
- Poftim? - Ce s-a întâmplat cu radioul?
E în spate.
- A fost puţin stricat în timpul furtunii. - În regulă.
Fă-mi o favoare şi nu face nimic până când îţi spun eu...
Ce dracu' faci?
Rahat. Să-mi bag...
Nu-mi spune să mă calmez.
Nu te atingi de lucrurile mele. Ai înţeles?
Ce se întâmplă?
Mi-a umblat în geantă.
Faci mişto de mine?
Uite ce e, dacă vrei ca asta să funcţioneze, trebuie să...
Încetează! Bine? Încetează.
Asta funcţionează doar dacă nu-mi mai umblă în lucruri. Punct.
Aici facem lucrurile într-un anume fel.
Mă bucur pentru voi. Şi eu fac lucrurile într-un anume fel.
Te atingi de lucrurile mele, te sparg cu bătaia.
Ne-am înţeles?
Bine.
Boyd a spus că i-ai salvat viaţa.
Nu eu, a fost...
Îmi este greu să-ţi explic.
A spus că auzi voci.
Spune că de aceea ai încercat să-l omori pe Ethan
şi de aceea l-ai omorât pe Nathan.
Cum poate o voce...
din capul tău să te convingă să faci aşa ceva?
Nu te gândeşti că îţi pierzi minţile
sau că poate e o idee proastă?
Nu înţelegi.
Atunci ajută-mă să înţeleg
pentru că îmi doresc foarte mult să cred
că Boyd are dreptate în privinţa ta. Vreau să-l ajut.
Dar oamenii o vor lua razna când vor afla despre tine.
Iar asta nu te va afecta doar pe tine, ci şi pe Boyd. Înţelegi?
Şi nu pot să las asta să se întâmple, aşa că ajută-mă.
Te rog.
Sara... mereu te-am considerat o prietenă.
Iar mama mea...
mama mea te iubeşte.
Mama mea te-a considerat mereu fiica pe care nu a avut-o.
Convinge-mă că nu meriţi să ajungi în cutie.
Nu pot.
Crezi că-mi doresc asta?
Boyd mi-a dat o şansă...
pe care nu o meritam.
Şi îi sunt recunoscătoare pentru asta.
Mă bucur că am putut să-l ajut.
Dar acum m-am întors.
Şi am făcut lucruri...
- pe care nu le pot schimba. - Te putem ajuta.
Îi putem face pe oameni să înţeleagă. Putem face asta.
Sara, oraşul ăsta... Pentru toată lumea este dificil
şi ştiu că ai crezut că ai găsit o cale...
Ştiu că a fost oribil, ştiu că a fost de neiertat,
dar dacă îi putem face pe oameni să înţeleagă
de ce ai făcut ceea ce ai făcut, poate putem...
Kenny... opreşte-te.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Eşti bine?
Am auzit despre ceartă.
Vor înţelege. Mereu o fac.
Nu şi ăsta. Cunosc genul.
Totul este un atac la persoană. O nenorocită de luptă.
Atunci poate...
poate schimbăm regulile puţin.
O lăsăm mai uşor cu împărţirea lucrurilor personale. Poate...
Poate îi dăm o aripă întreagă din casă.
Nu asta am vrut să spun.
- Nu ajută să... - La naiba cu asta!
Ce faci?
O să discut puţin cu prietenul nostru.
Donna.
Ridică-te.
- Poftim? - Ia-ţi lucrurile.
Dacă nu-ţi plac regulile de aici poţi să locuieşti în altă parte.
Pleacă naibii de aici!
- Ridică-te! - Bine.
Bine.
- Îmi spui unde mergem? - O să vezi.
Vino.
- Vino! - Vin.
Nu vrau să se holbezii oamenii la el în timp ce mnâncă.
Mi se pare normal.
Bine ai venit în noua ta casă.
- Poftim? - Urcă.
Acesta este talisamnul din casa familiei Matthews.
Nu mai au nevoie de el.
O să vrei să-l agăţi la geam.
Şi o să vrei să stea acolo
pentru că dacă o să cadă în timpul nopţii
şi una din chestiile alea va intra aici
nu va mai conta nici dacă vei avea 20 de talismane.
Dacă sunt pe jos în acel moment, nu vor mai fi decât nişte pietre.
Ai terminat să-mi arăţi cât de mare o ai?
- Am înţeles ce vrei să spui. - Nu, nu cred că am terminat.
Nu vrei ca oamenii să umble prin lucrurile tale? Bine.
Dar să fiu al naibii dacă te las să le mai faci rău oamenilor mei.
Ai înţeles?
Chiar nu înţelegi ce se întâmplă aici.
Chiar şi după tot ce ai văzut,
nu poţi să procesezi faptul că este adevărat.
Acum, văzând că nu eşti cel mai deştept om,
pun pariu că îţi va lua ceva timp.
Deci de acum vei locui aici. Fără să ai geamurile acoperite
vei vedea tot ce se întâmplă.
În fiecare noapte, chestiile alea vin...
Nu există cale de ieşire.
Succes.
Scuză-mă!
Eşti şeriful Boyd, nu?
- Da. Scuze, nu am reţinut... - Tillie.
- Tillie, bună. - Bună.
Am fost în autobuz.
Nu asta era destinaţia mea.
Am înţeles că ai fost într-o mică aventură.
Da, am fost. Te rog să mă scuzi,
trebuie să vorbesc cu ajutorul meu.
Nu-l găseşti acolo.
L-am văzut mergând spre clădirea aceea medicală.
Eu...
te-am căutat la biserică.
Ştii, înainte să ajungem aici...
nu cred că am văzut-o vreodată pe mama plângând.
Am văzut-o supărată, încăpăţânată, frustrată...
Iar acum, în fiecare seară...
o aud plângând în camera ei.
Pentru că e convinsă că a fost vina ei.
Că dacă ar fi fost acolo cu tata...
el nu ar mai fi ieşit din beciul ăla
şi nu ar mai fi deschis uşa aia pentru a lăsa chestiile alea să intre.
Dar nu el a deschis uşa, nu?
Nu.
Ai ştiut.
Am aflat în noaptea în care am plecat.
- Kenny. - Nu. Nu mă atinge!
Urma să-ţi spun.
Când voiai să-mi spui?
Ea merge în cutie.
- Nu. - Merge în cutie!
- Kenny. - L-a ucis pe tata.
L-au făcut bucăţi, iar tu ai ştiut.
- Ai ştiut ! - Kenny, te rog, Kenny.
Hai...
Păzeşte-ţi singur spatele.
Traducerea: FAST TITLES MEDIA