Odkud jsi, Giacomo?
-Gaeta. -Je to Ital.
Giacomo, co umřel při exorcismu, byl z Gaety.
On nám prostě lže.
Nikdo se ho nezeptal, proč má v kostele arzenál?
Zemře jeden muž, pak druhý. Ona je u toho, dělá potíže.
Ale to jí nestačí. Ještě chce, abys jí pomáhal.
Já se všechno dozvím. Tohle i další věci.
Mám dobré informátory.
Tvůj manžel utekl, protože jsi blázen. Vidíš přízraky a tak.
Vrať nám, co je naše.
NEW YORK, USA
Vy přece víte, co chci.
Ano, pane.
Co to sakra děláte?
Zničil jste náhrdelník za tři milióny dolarů, mizero!
Já jsem ti přece řekl, ať jsi v klidu.
Jděte mi z cesty!
30 STŘÍBRNÝCH 3. díl: Zrcadlo
Modleme se.
Sešli jsme se zde, na městském úřadě,
ve 12.30, v sobotu 9. září,
při příležitosti uzavření sňatku
Francisca Javiera Cercase Garcíi...
Kamaráde, známe se od dětství.
A Cristiny Fuentes Pérezové,
kteří hodlají vstoupit do stavu manželského
podle pravidel stanovených v občanském zákoně 73B.
Tímto konstatuji,
že byly splněny všechny nezbytné zákonné podmínky
pro uzavření tohoto občanského sňatku,
a že podle předchozího matričního řízení
nebyly odhaleny překážky bránící manželství.
Teda aspoň doufám.
Podávejte hlavní chod, lidi už mají hlad.
Paco.
-Paco, co se děje? -Co se děje kde?
Vidím, jak se tváříš, Paco. Něco ti je.
Jsem v pohodě. Opravdu.
Tak se usmívej. Vypadá to, že jsi na pohřbu, a ne na svatbě.
-Nelíbí se ti catering? -Catering je v pořádku.
Tak co ti je, Paco?
Trvá to celé dny. Jako bys byl myšlenkami jinde.
Všechno je v pořádku. Opravdu.
Řekneš mi, co se děje?
Nejdřív je oddám. A pak je přivedu do našeho hotelu.
To je fakt trapný, Merche.
Vypadá to, že zneužívám svoji funkci pro vlastní prospěch.
Nikoho jsi sem nepřivedl. Přišli, protože dostali dobrou cenu.
Jo, ale lidi... Chápeš? Lidi mluví.
A tyhle věci pak vyjdou v novinách. A na titulní straně bude můj obličej.
A co chceš dělat? Zavřít hotel, dokud budeš starosta?
Prosím tě, prosím tě.
Každý, kdo nás kritizuje,
si tady mohl otevřít hotel, jako my. Ale neudělali to.
A víš proč?
Protože je snazší mluvit než pracovat.
-Tady. Prosím. -Nasaď si brýle, miláčku.
-Děkuju, Juane Carlosi. -Výborně. Sluší vám to.
Děkuji.
Ty a já každý den dřeme, abychom byli úspěšní.
Jo.
Rozumíš?
No jo, no jo.
-Už je tady? -Ne.
Bože.
-Pořád samé problémy. -Co se zase děje?
Dort. Ještě nedorazil.
Prosím.
-Kde jsi? -Jsem na cestě.
Neměl jsi tam jezdit sám, celou noc jsi nespal.
Já to zvládnu.
Jenže...
Nemůžu to dostat z hlavy.
-Měli bychom s někým promluvit. -Komu to asi řekneme, Susano?
Komu to můžeme říct? Kruci.
Já nechápu, proč má ten dort přivézt Tomás.
Protože je to bratranec nevěsty a je to jeho svatební dar.
Trval na tom, že dort přiveze z jedné cukrárny v Sepúlvedě.
A takhle to dopadlo. Čekáme.
Nevím. Možná, až se vrátíme, už tam nebude.
Večer to probereme ve větším klidu. Přestaň na to myslet.
Jenže to není možný.
Nechápeš, že to není možný?
Sakra, já se z toho zblázním.
Je to zrcadlo.
Zrcadlo.
Zrcadlo!
Tomási. Jsi v pořádku?
Tomási!
Paco. Běž tam.
Odvezete ho do oblastní?
Tomási!
-Tomási! -Susano.
-Jsem tady. -Susano.
-Tomási... -Neměl zapnutý pás, Paco.
Proletěl hlavou sklem.
Ještě že ten airbag ten náraz trochu utlumil.
Co to sakra je?
To je dort.
Dort?
-Sakra. -Já pojedu s vámi.
Nechtěla jsem lékárnu rozšířit, ale on na tom trval.
Koupili jsme ten byt nahoře. Ten, co je nad lékárnou.
Víc než padesát let byl zavřený.
Všechno bylo tak, jak to nechali.
Nábytek. Postel s povlečením. Matrace. Polštář.
Rekonstrukce přivede člověka k šílenství.
Nebylo to kvůli rekonstrukci.
Bylo to zrcadlo.
Prosím?
Radši bys to měl vidět osobně.
Tady je.
-Tohle? -Ano.
Je tam pořád, viď?
A co?
Jen klid, Bravo.
Ticho, Bravo.
-Co se děje, Paco? -Promiň, že tě ruším.
Já vím, že jsi v ordinaci, ale nevěděl jsem, komu to říct.
Neděs mě. Co se zase stalo?
Nemůžu ti to vysvětlovat. Musíš to vidět sama.
-Kde jsi? -V lékárně.
-V bytě nad lékárnou. -Dodělám to tady a přijdu.
Bravo.
Co se děje? Bravo.
Tohle?
Tohle? Dobře, dobře. Jen klid. Uklidni se.
Jdeme, jdeme.
Jdeme, jdeme, pojď.
Uklidni se.
Nechápu, o co jde.
Dívej se dobře.
Co vidíš?
-Vypadáš hrozně. -Kruci.
O to nejde. Podívej se na stůl. Vidíš?
-Co? Tu knihu? -Dobře.
A teď se otoč.
Kruci.
Nedivím se, že Tomás kvůli tomu naboural do stromu.
-Co děláš? -Vidíš?
Na hřbetě té knihy je nějaký nápis.
Co tam stojí?
Je to řecky.
JIDÁŠOVO EVANGELIUM
Takže Jidášovo evangelium existuje?
Zřejmě jde o jedno z apokryfních evangelií.
RUKOPISY OD MRTVÉHO MOŘE
To jsou evangelia, která církev neuznává jako slovo Boží.
Takže jsou další, kromě těch uvedených v bibli?
Jsou jich desítky.
Je tu Janovo, Jakubovo, Máří Magdalény...
Takže když se proslavilo, všichni chtěli vyprávět svoji verzi.
Ne, o to nejde.
Jsou to gnostické texty. To je jedna z křesťanských sekt.
Dávali jim tyhle názvy, aby zněly důležitě,
aby působily autenticky.
Co tam stojí?
Nevím. Podívej, tady je jeden soubor.
"Jidáš pozvedl zrak, viděl zářící oblak a vstoupil do něj."
Co bylo dál?
Nevím, protože tady chybí pět řádků.
"Obětuješ člověka, jímž teď jsem."
Takže Kristus žádá Ježíše, aby ho zradil.
Vypadá to tak.
Kristus se na své smrti předem domluvil s Jidášem.
Říkají tomu Evangelium zrady.
Je to prostá myšlenka.
-Bůh je všemocný, je to tak? -Je to tak.
Takže ví o všem, co se stane.
-Ano. -Ví o tom a schvaluje to.
Protože je to součást jeho plánu, Božího plánu.
Dejme tomu.
Takže Jidášova zrada je taky součástí jeho plánu.
Kristus chce být zrazen.
Kristus prosí Jidáše, aby ho zradil,
aby bylo možné spasení.
Poslouchej. Kdyby ho Jidáš nezradil,
Kristus by neskončil na kříži a nevstal by z mrtvých.
Počkejte.
Jidáš je vlastně největší ze světců.
Protože odevzdá svou duši, aby Kristus naplnil svůj osud.
Jidáš se pro něj obětuje.
Zdravím, Remedios.
Takhle to říkali kainité.
Promiň. Deset deka dušené šunky.
-Sýr z Burgosu. -Ano.
A to jelítko, co jsem měl posledně, máš ho ještě?
Ano. Ale mám taky výborné pikantní chorizo.
-Pálí hodně? -Ne. A víc ho nebude.
-Takže... Chápeš, co ti říkám? -Ne, vůbec ne. Uvidíte, že ne.
Ale jak je možné, že jsem o tom nikdy neslyšel?
Není to téma, které by se probíralo o nedělní mši.
Ale tahle historka kainitů všechno vyvrací, ne?
Jak všechno?
Prostě náboženství. Když se ukáže, že Jidáš jen dělal, co mu řekli,
všechno se tím mění.
Proto to evangelium zmizelo.
Nebo se ho někdo zbavil, protože bylo hodně nepohodlné.
V podstatě ano.
Jak to, v podstatě?
Vždycky existovalo podezření,
že tohle kacířství má příznivce. Dokonce i dneska.
Pravda je, že stojí na jistých logických základech.
Takže vy to obhajujete?
Ne, ale je to stejně nelogické jako oficiální verze.
Boží atributy byly vždycky problematické.
Zásadní otázkou byla vždycky otázka zla.
Proč Bůh dopouští existenci zla?
Proč?
Když si člověk může zvolit mezi dobrem a zlem, je svobodný.
Abychom byli svobodní?
Ale to znamená přijmout utrpení nevinných lidí,
chudobu, bezpráví, zločiny.
Není tak snadné být svobodný. Vyjde to draho.
Zlo je nezbytné, aby existovalo dobro.
Ale když je zlo nezbytné, je to, jako by bylo dobré.
Ti, kteří konají zlo,
pouze plní svoji úlohu v Božím plánu.
Je to jako říct, že je dobré konat zlo.
Tohle je to, co zastávají kainité.
Ale proč se na to všechno ptáš?
Ptám se, protože je tu něco, co není možné pochopit.
Víc než otázku zla?
Mnohem víc.
Říkala jsem, že už ho nechci vidět.
Nenapadá mě nikdo jiný, kdo by o tom mohl něco vědět.
Zdravím, Eleno.
Jdeme nahoru?
Co je?
Je to tady.
To není možné.
A jak teď vysvětlíte tohle?
Není to halucinace.
Nejsme hysteričtí ani zdrogovaní.
Co uděláte?
Zavřete se doma a nebudete mluvit, stejně jako posledně?
Není v tom trik.
Zatraceně.
Ty dveře.
Jsou otevřené.
Co?
Nehýbají se.
Jsou otevřené.
Co se to tady kruci děje?
-Sakra. -Co?
Vy jste to neviděli? Právě tam někdo prošel.
Viděla jsem někoho na druhé straně dveří.
Usměj se na mě.
Lourdes, udělej, co ti říká ten pán.
Usměj se trochu, jako když máš radost.
Teď přece má radost.
Ne, zlato. Nemá radost. Podívej, jak se tváří.
Juane Carlosi.
Jak je? Můžeš jít se mnou?
Ano, hned přijdu. Okamžik, bude to okamžik.
Takhle to vypadá, že...
Tak proč se neusmíváš?
Rodiče jsou nejhorší.
Víš, v čem je problém?
Všichni teď mají prvotřídní foťáky v mobilu,
a tohle nikdo neocení.
To neříkej. Já to oceňuju.
Poslyš, nemáš tady nějaké bezpečnostní kamery?
Ty, co se dávají do budov. Ty maličké.
Chceš je na městský úřad?
Ne, do hotelu. Poslední dobou je tu hodně zlodějů a máme obavy.
Musíš si pro ně dojet do Segovie do nákupáku.
Ne, pojedeš tam ty. Potřebuju čtyři a chci je hned.
-Tři sta eur bude stačit? -Proč tam mám jet já?
Protože si aspoň něco přivyděláš.
Když všechny posíláš do nákupáku, nediv se, že tě neocení.
Nakonec budeš muset zavřít krám. Jak říkám, vzpamatuj se.
Nechte mě o samotě.
Cože? Ne.
Strávím tady noc, dokud nezjistím, co se děje.
Nemůžu dovolit, abyste riskovali. Je to nebezpečné.
Eleno, prosím tě.
Necháme ho o samotě. Důvěřuj mi.
Jdeme.
Zavřete dveře.
Opakem víry není pochybnost, ale strach.
A není třeba mít strach ze strachu.
Co se děje?
-Necháme ho samotnýho? -Počkej. Hele.
Dal jsi tam kamery? Zbláznil ses?
-Když se něco stane, natočíme to. -Nic jsi mu neřekl.
Jistě. Chci vědět, jestli s tím má něco společného.
Ale on o tom zrcadle nic nevěděl.
Ne. A taky nic nevěděl o krávě ani o desce ouija.
Ale vždycky všechno ukazuje na něj. Neštvi mě, Eleno. Je to tak.
Tohle je nápad tvojí ženy?
Ne, ona o tom nic neví.
-Ale vypadá to na její nápad. -Ona ho chce vyhnat ze vsi.
-Řekl jsem jí, že nemáme důkazy. -Ale s tímhle možná ano.
Nebo možná ne. Čím víc informací, tím líp.
On není pitomec. Určitě ty kamery objeví,
a pak si něco vyslechneš. Schválně, co mu řekneš.
Nemysli si. Ty kamery jsou malinký.
A já jsem je celý odpoledne schovával.
Vůbec se mi to nelíbí.
Tohle je ta aplikace. Stáhneš si ji. Heslo je Pedraza.
A můžeš se dívat i doma.
-Ne. -Ale proč ne?
Prostě ne, je to podraz.
Tobě by se líbilo, kdyby tě potají nahrávali?
Já vím, že to, co se tam děje, je skutečné.
Tak skutečné, jako že tu spolu mluvíme.
Nepotřebuju nikoho špehovat.
Paco, jsi v pořádku?
Jo.
Jsi tam už hodinu.
Paco?
-Ano? -Jsi tam už hodinu.
Jo.
-Půjdeš si lehnout? -Asi mi nesedlo nějaký jídlo.
-Počkám na tebe v posteli. -Já hned přijdu.
HLEDAT
PŘIHLÁSIT SE
VIDĚL JSI TU KRYSU?
CHA CHA CHA. ŠMÍRUJEŠ?
NEMOHLA JSEM SPÁT. LEPŠÍ NEŽ TELESHOPPING.
-Co děláš s tím mobilem? -Sakra, Merche.
Hrozně jsem se leknul.
Co děláš s tím mobilem? Je pět hodin ráno.
Díval jsem se, kolik je hodin.
Nemůžu spát a ráno musím vstávat v sedm.
Jo.
Co je?
-Díval ses na porno, Paco. -Jaký porno? Co to říkáš?
Smutný není, že na to koukáš. Ale že se mi to snažíš zatajit.
Promiň.
Jestli se chceš milovat, řekni mi to.
Teď se mi nechce, ale řekni mi to.
On usnul.
Dobré ráno.
-Dobré ráno. -Na chvíli jsem usnul.
Mrzí mě to.
Budeme to muset zkusit jindy.
Podívejte.
Co se stalo?
Vy jste mě celou noc natáčeli?
-Jen pro jistotu. -Pro čí jistotu?
-Podívejte se na ty záběry. -Vidíte svůj odraz?
On je živý.
A teď máme důkazy.
Otče.
Je to on, viďte?
Ten ve vedlejší místnosti. Je to Giacomo.
Nechápete? To zrcadlo odráží váš strach.
Ukazuje to nejtemnější ve vaší hlavě.
Jako u Tomáse, našeho lékárníka.
Asi se mu stalo něco podobného.
Nedovolte, aby vás to zničilo.
Ty mi vyhrožuješ?
Radši ho nech jít.
Podívej. Tady bylo zrcadlo.
V noci jsem nespala. Pořád jsem se na něj dívala.
Byla jsem přesvědčená, že každou chvíli otevře oči.
Každé trauma je trochu jiné.
Nikdy nevíš, jak lidské tělo zareaguje.
Někdy potřebuje zůstat latentní, aby se zotavilo.
Je tam pořád, viď?
Prosím?
Když přejedeš rukou po stole,
tak tu knihu nahmatáš.
Když na ni dáš ruku, můžeš s ní hýbat.
To znamená, že existuje.
A všechno falešné je na naší straně.
Chápeš?
Měli bychom to vidět,
ale nevidíme to. Kvůli...
... něčemu tajemnému.
Zaplatíš mi kafe?
Antonio?
-Já nemám drobný, Eleno. -Jo.
Řekni svému příteli, ať si dá pozor. Jsou dost naštvaní.
Kdo?
A proč to říkáš?
Ti z Říma.
Máš na mysli Vergaru? Kněze?
Jdou po něm.
A teď vědí, že ji máš ty.
Co mám já?
Tu minci.
Protože já je v noci slyším. Mluví potichu.
Musím dávat pozor.
Usnu a začnou na mě mluvit.
A co ti říkají?
-Co to má znamenat? -Paco, je to zpráva.
Jo. Pro koho?
Pro koho asi? Pro Vergaru.
To, co je za těmi dveřmi, se ho osobně dotýká.
-Ten muž, co sedí na židli. -Kdo?
Ten kluk, co umřel.
-Giacomo. -Ano.
Jasně.
Nic z něj nedostaneš. To přece víš, ne?
Musíme na něj víc zatlačit.
Chová se jinak. Hodně ho to zasáhlo.
Co se děje?
Ty jsi zavřel okenice?
Vergaro. Ne.
Ne, prosím vás.
Paco.
Tohle chcete dělat až do konce života?
Nedělej mi kázání, Eleno. Kněz jsem tady já. Z cesty.
Přišel jste se sem schovat. Utíkáte před tím, co vás trýzní.
Ustup.
Myslel jste, že vás nenajde. Ale dokázal to.
A je tady, na druhé straně zrcadla.
Jenže vy jste zbabělec a chcete ho zničit.
Chceš, abych se postavil svému strachu?
Jako v nějakém psychologickém manuálu?
-Co ty víš o strachu, Eleno? -Rozbijte ho.
Rozbijte ho, jestli chcete. Ale on se vrátí.
Už jste vyzkoušel všechno, ne?
Popíral jste to. Tvrdil jste, že je to vymyšlené.
Dával jste to za vinu nám, abyste nemusel říct pravdu.
Celé roky to kladu za vinu sám sobě. Nepotřebuju na to zrcadlo.
Chci s tebou mluvit o samotě.
Řekni jí, ať odejde.
Odejdi.
Měli jsme příležitost, ale nevyužili jsme ji.
Oni nás chtěli na své straně. Vzpomínáš si?
Ale my jsme neposlechli.
Mysleli jsme, že jsme lepší než oni.
Nejsi skutečný.
Existuješ jen v mé mysli.
Dveře jsou stále otevřené.
Chtějí nám dát druhou šanci.
Ale musíme na to reagovat gestem.
Něčím, co dokáže, že jsme na jejich straně.
Proč je to tak důležité?
To moc dobře víš.
Kruci, on je vypíná.
Já ji nemám.
Ať ti ji vrátí.
Jde o tu minci.
Chtějí tu minci.
Je to tak těžké?
Když to neuděláš ty, udělám to já.
Nechceš, aby tě slyšeli?
Ne, ne!
Sakra.
Ty nic neuděláš.
Chceš s ním mluvit?
Je tady se mnou.
Kolikrát jsi snil o tom, že ho poprosíš o odpuštění?
Giacomo.
-Co uděláme? -Ustup. Vyrazím dveře.
Vzpomínáš si na nás?
Ty jsi mě zabil.
Chceme jen vědět, jestli se na nás ještě zlobíš.
Já chci odpočívat.
My chceme jen tvé odpuštění.
Jsme ve stejné situaci jako ty. Lapení ve vzpomínkách.
Ať...
Ať mě odprosí on.
Giacomo.
Odpusť mi.
Já tě neslyším.
Odpusť mi, Giacomo.
Myslel jsem...
Nikdy!
Měla jsi pravdu, Eleno.
Chtějí tu minci.
Když jste se ptali na kainity, neřekl jsem vám celou pravdu.
Dobře, no konečně.
Sekta je stále živá. Vždycky to tak bylo. Po staletí.
V Římě.
Kde taky jinde.
Nerad mluvím o nepřátelích církve.
Hlavně proto, že většina z nich patří k té samé církvi.
TEOLOGIE SVATÉHO IRINEA
Kainité se snaží konat co největší zlo.
Protože to je způsob, jak naplnit skutečné Boží poslání.
Jsou jako katolíci, ale naopak.
Mají vlastní kněží, biskupy,
relikvie.
Je to temný odraz Boha.
Pojďte.
Viděl jsi tohle, Paco?
To je krev svatého Ambrože.
Tohle je kus houby, kterou dali Kristovi pít ocet.
Zbytek je v Escorialu.
Církev si cení předmětů, které byly v kontaktu s Ježíšem
nebo světci.
V podstatě jako svědectví. Ale ve skutečnosti je to mnohem víc.
Co tím chcete říct?
Jsou to předměty moci.
Byly v kontaktu s božstvím. Chápeš?
Pouhá jejich přítomnost nás chrání.
Jako kainité. Ti mají taky svoje relikvie.
Přesně tak.
Ale oni nehledají Svaté plátno. Ani krev svatého Ambrože.
Chtějí předměty, které ublížily Kristovi.
Utrpení Boží je nejmocnější energie.
Hřeby z kříže. Ostny z jeho koruny.
Longinovo kopí.
-Jakže? -Longinos.
Římský voják, který proklál Kristův bok kopím.
Třicet Jidášových stříbrných.
Najít všech třicet stříbrných
znamená definitivní zhroucení křesťanství.
Kdo shromáždí třicet stříbrných, bude mít ve své moci
silnější zbraň, než je samotná Archa úmluvy.
Přemýšlejte o tom.
Není větší bolest
než bolest zrady.
Ty jednu minci máš, Eleno.
Nemůžeme dovolit, aby ji získali. Jen já tomu můžu zabránit.
Já je znám.
Znám jejich slabosti. Jsou marniví.
Mají rádi konflikty.
Baví je, když je soupeř na jejich úrovni.
Proč se neobjevili uprostřed vesnice
po zuby ozbrojení a nezlikvidovali nás všechny?
Protože si rádi hrají.
Chtějí nás přivést k šílenství.
Ale já jsem silnější než oni. Nevydržela bys jejich nátlak, Eleno.
Musíme minci schovat na bezpečném místě.
Tady, v sakristii.
Možná máte pravdu.
Možná bych měla jít domů a přinést tu minci sem,
protože sem patří.
Ničeho se neboj.
Buď klidná.
Jdeme.
Ne.
Vy jste se sám postavil zrcadlu.
Po tom všem, co se stalo,
mám právo být to já, kdo ji vrátí tam, kam patří.
Vy zůstaňte tady.
Já nevím. Možná děláme chybu.
Už je tady.
Počkej.
Eleno.
Řekla jsi mi, že jdeš domů. A místo toho jsi v ordinaci.
Co se děje?
Nedůvěřuješ mi?
Myslíš, že jsem jeden z nich?
Že vás taky zradím?
Předtím jste se bál. Teď jste si sebou až moc jistý.
Co se změnilo?
Co vám řekl ten odraz?
Přemýšlej chvilku. Proč bych ti říkal pravdu?
Já jim rozumím, ale nejsem jeden z nich.
Před lety mi Giacomo dal tu minci a myslím, že ji musím chránit.
Půjčil jsem ti ji, abych od ní získal odstup,
protože mě tíží jako balvan.
A myslím, že ji teď musím schovat na bezpečnějším místě.
Klidně si ji nech.
Jen jsem tě chtěl ochránit.
Budu v kostele, kdybyste mě potřebovali.
Bylo by snazší říct pravdu hned na začátku, ne?
Jen jsem se vás snažil držet dál.
Je velmi těžké uvěřit, že tohle šílenství existuje i dnes,
zatímco lidé chodí do práce, berou se, platí hypotéku...
Jenom doufám, že to bude mít smysl.
Protože jsou lidé, co kvůli ní zemřeli.
-Co to děláš? -Posílám zprávu Lagunovi.
A co mu chceš vykládat?
Cokoliv, jenom ne pravdu. Hlavně ať přijede. Hned.
V klidu. Nehýbej se.
Copak, otče? Šel jste na procházku?
-Zapomeň na tu zprávu. -Cože?
Na Pacovu zprávu. Zapomeň na ni.
Není třeba, abys jezdil k Eleně do ordinace.
Všechno je v pořádku.
Pojedeš na stanici a nikomu neřekneš, že jsi mě viděl.
Nikomu.
Za půl hodiny tě chci vidět v kostele.
Hoď mi tu minci.
Cože?
Hoď mi tu minci. Na tři, ano?
Raz.
Dva.
Poslouchej.
A když to není on.
Když je to ten ze zrcadla.
Tak kde je Vergara?
Vergara musí být v tom zrcadle.
Boj mezi dobrem a zlem.
Nyní vám povím, kde se nachází zlo.
Rozhodně ho nehledejte v pekle.
Zlo je po vašem boku. Je v srdci vašeho domu.
Zlo je člověk, který se na vás usmívá v televizi
a slibuje, že vyřeší vaše problémy.
Problémy, které ve skutečnosti on sám vytvořil.
Podvádí vás.
Lže vám.
A vy ho volíte znova a znova.
Proč?
Ze strachu.
Dáváte přednost známému zlu před neznámým dobrem.
Netuším, jak projdeme na druhou stranu.
Nevím.
Co to děláš?
Co chceš udělat?
Zatraceně.
Co to krucinál je?
Jako v Alence.
Paco.
Pojď. Tudy.
Bůh chce spravedlnost.
Bůh chce, abychom zavrhli ty, kteří námi manipulují slovy,
a zároveň nám berou to, co je naše.
Každý den nacházíme v novinách nové případy.
Občas nechají někoho padnout,
aby to vypadalo, že to je pod kontrolou.
Ale vrátí se. A jsou to pořád ti samí.
A vy to víte. A přijímáte to.
Vy víte, o kom mluvím.
Tady taky máme jednoho z nich.
Zdraví tě brzy po ránu. Podá ti ruku odpoledne.
A večer tě kousne do krku.
Tahle pijavice si přivlastnila půlku vesnice.
-A chce i tu druhou půlku. -To je pravda!
-Ano! -Zloděj!
-Mizera jeden! -To starosta za všechno může!
Že se nestydí!
Neboj se, Merche.
Ty jsi taky jeho oběť.
Ambice tvého manžela tě přiměly opustit církev,
abys prováděla pohanské obřady tady naproti.
A potom hanobí svátost manželství
a stýká se s tou ženskou, co se paktuje se zvířaty.
Elena!
Zabila mi vepře!
Mrcha!
On jí teď zobe z ruky.
A nic mu nebrání, aby získal celou vesnici.
Potvora!
Nic.
A nikdo.
Kromě nás.
Kromě nás!
-Ano! -Kromě nás!
Kromě nás!
Jdeme si pro něj!
Kde je tvoje mince?
Podívej se.
VETERINÁRNÍ KLINIKA
Pospěš si!
Elena tu není.
Zdá se, že je v pořádku, ale chtějí se ujistit.
Říkají, že se může kdykoliv probrat.
Ale co se vlastně stalo, Paco?
Nehoda v Tomásově bytě. V tom, co právě rekonstruují.
Ale neboj se, nic to nebylo. Jenom se uhodil.
Chtěl jsem ti zavolat, ale opravdu to nešlo.
Nevadí. Uvidíme se doma, ano?
Dobře. Ty jsi kde?
Poslyš, Paco, já...
Co?
Nic.
Potřebuju tě vidět.
Přijď brzo, prosím tě.
Za chvilku přijdu.
Vyvázli jste jen o fous.
Co to říkáš?
Hráli jste dobře. Ale balón je na vašem hřišti a oni se vrátí.
Antonio, nech mě v klidu. Buď tak hodný.
Chceš si odpočinout, viď?
Ano. Chci si odpočinout.
Chceš, aby tenhle zápas skončil?
Ano. Chci, aby ten zápas skončil, a chci se vrátit do šatny.
Jak to mám udělat?
Propíchni balón.
České titulky Barbora Knobová SDI Media ČR 2020
www.Titulky.com