DIN EPISOADELE ANTERIOARE...
Încă 27.
Eu am numărat 26.
Încă n-am spus că aş vrea să mă implic.
Elena avea un făt uscat pe pântec!
Acum câteva zile, un preot îmbrăcat în negru a intrat acolo.
Toate sunt conectate între ele,
trebuie să găsim legătura, atât.
Afurisitul de Christian Barbrow.
Liderul BEPHAM.
Nu-mi doresc această lume,
îmi doresc una nouă.
Eu nu mi-am pierdut soţul,
... să-ţi intre bine în cap.
Eşti o scursură.
- N-am atins-o! - A, nu?
Scoate-o pe Elena.
E destinul tău.
Nu e la fel şi pentru tine?
N-ai şi tu impresia că e doar începutul?
ACUM UN AN
Ai grijă. Unii ajung dependenţi de asta.
Trebuie să ştii să vezi dincolo de sânge.
Poftim. Vrei să încerci?
Ce contează?
Sunt mort.
Du-te.
Deschide-o.
Se întâmplă acum?
Da, dar nu putem face nimic.
Putem numai observa.
Nu înţeleg ce legătură am eu cu asta.
Poate te ajută el.
Santoro.
Vergara.
Sincer, speram să nu te mai văd niciodată.
Şi eu la fel.
E o plăcere pentru mine să reunesc doi prieteni vechi.
Văd că mi-ai urmat paşii.
Nu eu controlez vraja transubstanţierii. E treaba ei.
Bătrâna.
Angello, ce-i cu toate astea?
E pentru sufletele chinuite ce tânjesc după viaţă.
Ăsta e Iadul?
- Dacă ai ajuns aici, da. - Mulţumesc pentru compliment.
Mai ţii minte când ţi-am spus că viaţa e ca un teatru?
Păi, aici e... în culise.
Trebuie să vorbim despre Elena.
Dintre toate femeile de pe Pământ, e absolut necesar să fie ea?
- Trăieşte? - Da, dar e cu noi.
Spune-mi ce vrei şi gata.
Te pot duce la ea, dacă vrei...
Las-o pe Elena în pace, te rog.
Dacă era după mine, îţi tăiam gâtul să-ţi curgă tot sângele.
Presupun că ne-ai chemat aici pentru că ai nevoie de noi.
E adevărat.
Demonul şi Antipapa îmi spun adevărul?
Asta vreţi voi să cred?
Pe toţi sfinţii, sunt mort din cauza voastră!
Mi-aţi condamnat sufletul
şi nici măcar în Iad nu-mi daţi pace!
Ţi-am arătat cum au furat cartea.
Ce carte?
Cartea neagră a arabului nebun.
Cine a furat-o?
Cineva foarte periculos.
Ştie cum s-o folosească? Cum s-o interpreteze?
E chiar aşa teribil?
Mă tem că da.
E un Grimoriu. Conţine o vrajă...
O vrajă de invocare.
O vrajă ce nu invocă demoni sau fiinţe supranaturale.
E ceva mult mai măreţ.
Vraja are puterea de a invoca...
Pe cine?
Cine e mai presus de tine?
Cine e deasupra tuturor?
30 DE ARGINŢI
MADRID, SPANIA
Bine aţi venit acasă la mine.
Adevărul e că...
Am încercat s-o las în regulă.
- Îmi place să am musafiri. - Mersi mult, Joserra.
Intraţi.
- Pe bune? - O să fie bine.
Joserra chiar şi-a dat silinţa.
O să stea cu sora lui.
Din fericire, bucătăria n-a luat foc.
E a naibii de bună casa.
- Da. - E vina mea, sunt extenuată.
Mă dor toate şi nu ştiu ce-i cu viaţa mea.
Ce călătorie.
Mi-ar fi plăcut să am timp
să fac curat, dar cu toată zarva asta...
E foarte bine.
Vei avea o viaţă minunată, o să am grijă să fie aşa.
O să vezi.
Păi...
Vă las.
Era să uit. Robinetul de la duş e stricat.
O să vă spălaţi la lighean, dar e totul în regulă.
Am lăsat unul sus, turnaţi şi...
Merge.
Simţiţi-vă ca acasă.
Da...
Nu te mai gândi la asta.
- O să trecem peste. - Nu te mai gândi, spune el.
M-ai văzut, Paco? Aveam un loc de muncă,
aveam o viaţă. Dintr-o dată, îmi mor mulţi prieteni...
Oraşul meu nu mai e al meu, e un coşmar dat naibii!
Am trecut prin lucruri care... Nu ştiu, ar trebui să fiu nebună.
Poate sunt!
- Crezi că sunt nebună? - Nu, nu, nu.
Mi s-au întâmplat lucruri care ar umple câteva vieţi.
Nici nu mai ştiu cine sunt.
- A fost foarte intens. - Da, foarte intens.
Sunt însărcinată şi nu ştiu cu cine.
Nu ştii nimic, aşa-i, Paco?
Ce...?
Scuzaţi.
Cine m-a lăsat însărcinată?
Crezi că dacă aş şti ceva, nu ţi-aş spune?
- Nu mă crezi în stare de asta? - Ce altă opţiune am?
Nu ştiu ce pizda mă-sii!
Poţi spune că nu am avut grijă de tine
sau că am ieşit din cameră pentru 10 minute să-mi iau un sendviş,
Dar asta...?
Când am plecat...
- A intrat un bărbat, un preot. - Un preot?
Ce preot? Italianul?
M-au legat, voiam să omor pe toată lumea.
Doamne.
Mi-a spus să nu pun întrebări.
Important e că, Elena, vom deveni părinţi.
- Noi? Noi o să fim? - Oricine ar fi tatăl.
Ai încredere în mine, te rog, Elena.
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ştiu doar că sunt îndrăgostit nebuneşte de tine, Elena.
- Te iubesc mai mult decât orice. - Taci!
- Te iubesc mult. - Taci, Paco.
Gata, gata.
Ce e? Ce ai?
- Ce ai? - Mă loveşte.
- Aici? Aici? - Da!
- Aici! - Vino.
ROMA, ITALIA
ÎNGHEŢATĂ
Ni s-a adus la cunoştinţă că unii dintre voi
au trădat Biserica Romei.
Cunoaştem bine
evenimentele nefericite ce au avut loc în Spania.
A trecut mult timp,
suficient timp pentru pocăinţă şi mărturisire,
lucruri care nu s-au întâmplat.
Ştim cine sunt vinovaţii.
Ai vrea tu.
Ne adresăm lor
şi le cer să plece din încăpere acum şi pentru totdeauna,
sau vă arătăm cu degetul în faţa tuturor.
E şansa voastră
să vă recăpătaţi demnitatea.
Ai păcătuit, fiule?
N-am păcătuit şi Dumnezeu e cu mine.
Dar Dumnezeu şi toţi demonii o să-ţi scoată măruntaiele,
curvă de Vatican ce eşti!
Porcule! Stricat de bani
şi de infamie.
Puterea lui Lucifer e din ce în ce mai mare
şi va cuprinde toate cotloanele acestei case.
Repede!
Ai păcătuit, fiule?
Ajută-mă!
SEGOVIA, SPANIA
Hai...
Antonio, dacă tot te mişti, nu mai focusează.
- Dar l-am câştigat. - Ce?
Semnalul. S-a înteţit semnalul.
Nu spune asta când filmez. Cinci şi acţiune.
- Zi-i. - Antonio, spune-ne
ce se întâmplă acum în lume?
Vor omorî un ministru din Rusia.
- Pardon? - Azi sau mâine cel târziu.
Gregori Chernenco. A întrecut măsura.
Un tip a fost ucis din greşeală la un protest
şi dau vina pe el, ca pe tipul ăla din Africa.
S-au unit împotriva lui.
- Nu mai rezistă nici o lună. - Ascultă un pic.
De ce se întâmplă toate astea?
Din cauza arginţilor.
Au răscolit lumea. Guvernul are câteva,
preoţii au şi ei şi alţii, Delfos Forum.
- Davos. - Aşa, Davos.
Au multe, trei sau patru, nu ştiu.
- Cine e şeful? - Bună întrebare.
Unul singur trage sforile şi are un plan.
Da? Ce plan?
Un pic de renovare şi... nu ştiu.
- Dacă dai tu cu var... - Da.
- Sigur o să fie acasă? - Da, e acasă.
E mai rea ca mine, n-o clinteşte nimeni.
- Ai întrebat-o cât? - Nu, nu încă.
- Îţi baţi joc de mine. - Calm, frate.
O să vezi. O să spună că trebuie o avere.
Nu te panica. Drace. E cinstită.
Luna trecută a rezolvat-o pe Loles, fata care ieşea cu Machines.
- N-o cunosc. - Îţi spune ea.
N-o să coste mult. Cât ai?
- Ce e? - De parcă ţi-aş spune ţie.
Şi-atunci cum ne înţelegem?
- Nu te căca pe mine. - Nu ştim cât costă
şi nici cât ai.
O să ne luăm bătaie bună.
N-am chef de bătaie azi.
Şi crezi că eu am?
- Ce faci, Joserra? - Hei, Trini, drăguţo.
Sunt două nuclee.
- Ce-i ăla nucleu? - Nu ştiu, dar sunt două.
Unul e o biserică cu cabluri.
Acolo caută cuvintele.
Şi al doilea?
- Uşile ce se deschid. - Ce uşi?
- Uşile Raiului. - E de bine sau de rău?
Pentru el e super. Pentru noi e ca naiba.
- De ce? - Va fi sfârşitul acestei lumi.
Sfârşitul lumii noastre.
Lumea noastră? Mai sunt şi alte lumi?
Sunt cu zecile.
Într-una, oamenii au fost înlocuiţi de gândaci.
Altele au suferit schimbări minore.
Într-una, cei din Beatles nu s-au despărţit.
- Cum putem preveni? - Separarea formaţiei Beatles?
Omorând-o pe Yoko Ono, dar e cam târziu acum.
Nu, sfârşitul lumii.
Elena...
Numai Elena îl poate opri.
Da, ce pacoste.
Îmi dai emoţii. Ai încredere, Paco.
Pe aici.
- Mergem la Nati. - El cine e?
Amicul meu, Paco. Salută şi tu!
- Ce faci? Care-i viaţa? - Cum adică care-i treaba?!
Nu, nu...
- El nu e din cartier. - Ba da.
- I-am închiriat o cameră. - Da.
E cinstit.
Treaba ta. Dacă ia bătaie, e problema ta.
Da, da, am eu grijă.
Nu staţi mult, are o zi grea...
Şi se revarsă pe mine. Aveţi grijă.
- Linişteşte-te. - Da.
O să fie bine, jur.
- Tu lipseai. - Îţi mai e foame?
Nu, dar îmi datorezi 20 de euro, ca să ştii.
- 20 de euro? Pentru ce? - Ce altceva?
- A fost dragoste, Carmen. - Dragoste? Hai, mişcă.
- Unde e? - Mişcă.
- Ce vrei, cretinule? - Doamne, Nati...
- Ne înţelegem noi. - Trebuie s-o plăteşti.
Da. Dar am venit cu altă treabă.
Vreau să-ţi propun ceva mai pe domeniul tău.
Omul ăsta e însurat şi are nevoie de tine pentru nevastă-sa.
- Nu se poate. - De ce?
- Nu vezi? - Ce să văd?
- Începe A Woman's Courage . - Nu e pe o platformă?
- Ce e aia platformă? - Ajunge.
Am 3.000 de euro.
LONDRA, ANGLIA
Mulţumesc.
Aşteaptă-mă aici şi nu uita de gustare.
Pa, scumpule.
Asigură-te că au tot ce le trebuie.
Sigur, madam. Pe aici.
Mulţumesc.
- Merche, ai fost punctuală. - Cu plăcere.
Mă bucur să te văd.
- Ce face băiatul? - Are probleme cu urechile.
Desigur, are vârsta. O să treacă el peste.
Să-ţi fac cunoştinţă: Armand, din Paris.
Încântată.
Poate îţi aminteşti de el de la castel.
Lukasz şi Stefan, din Varşovia.
Mă bucur să vă cunosc.
Să trecem la subiect.
Uite.
El e Cardinalul Delacruz.
Mi-l amintesc foarte bine.
El are două. Aşa ne zic informatorii.
Ne gândeam că poate pleci în Mexic...
Luni, de exemplu?
Pardon?
E vreo problemă?
De ce s-o fac eu? De ce nu se ocupă ei?
Pentru că sunt trei.
Ei au trei monede, iar tu ai doar una.
E mai bine dacă eşti tu contra lui Delacruz
decât dacă ar fi Armand, Lucasz şi Stefan.
Nu crezi?
Prea bine.
Doar că acum nu pot pleca nicăieri.
Păi... De ce nu?
Băiatul meu. E prea mic, nu-l pot lua cu mine...
Merche!
Merche.
Merche!
Nico.
Nu-ţi face griji, băiatul e bine.
Avem grijă de el până te întorci. De acord?
Nu, nu, nu!
Calmaţi-vă,
haideţi să discutăm
ca nişte oameni civilizaţi. De acord?
Merche. Merche!
- Poftim. - Super, mulţumesc.
- Minciuni. - Pardon?
Chestiile astea despre extratereştri sunt ridicole.
În anii 70 voiau să ne păcălească. Nu-ţi aminteşti?
Nu, nu mă născusem încă.
Nu contează.
OZN-uri. N-ai observat că nu mai vorbeşte nimeni de ele?
Erau cele mai importante chestii din toată lumea,
ca şi cum urma în orice moment să întâlneşti un extraterestru.
Dintr-o dată, s-au dat la fund.
Acum contează doar schimbarea climatică.
E ca muzica pop. Ce s-a întâmplat cu muzica pop?
În anii 70, erau sute de formaţii,
iar acum, ce avem?
Reggaeton, salsa. Muzică latină.
Ce s-a întâmplat?
Ne aflăm deasupra arhipelagului Bahamas...
Încă ceva: Triunghiul Bermudelor.
... la o altitudine de 3.000 m.
Vremea e plăcută,
iar noi vom ajunge în Mexic conform programului,
în aproximativ 3 ore...
De ce nu-i mai pasă nimănui de Triunghiul Bermudelor?
Nu vrei să dormi? Ai nevoie de o pastilă?
Nu, mulţumesc.
Înainte de a ajunge, ca să fim siguri, dră Nati,
aveţi cunoştinţe medicale, nu?
- Ce vrea să zică? - Nimic.
Sunteţi... doctor. Sunteţi doctor, nu?
Sigur. N-ai încredere, aşa-i, dobitocule?
Da, futu-i. E prima dată când fac asta
- ... şi am emoţii. - E doctor. Spune-i, Nati.
Şi printre cei mai buni... până au dat-o afară.
Chirurg şef la spitalul Ramón y Cajal.
- Vezi? Minunat. - Chirurg şef. Bun, bun.
- Şi ce s-a întâmplat? - Mai contează?
Nu, e în regulă. Totul bine.
Ţara asta nenorocită e plină de ticăloşi invidioşi.
Nati era bună, voiau s-o pună manager al spitalului.
- Nu, Nati? - Nu vorbi rahaturi.
- Şefa la chirurgie. - Bine, bun.
Şefă la chirurgie generală.
- Asta voiam să zic. - Bine.
Voiau să scape de ea şi au dat vina pe ea.
Vina? Pentru ce?
Un tip a murit pe masa de operaţie
şi au spus că era beată şi alte asemenea, nu?
Dar a murit când... acolo, pe...?
- Ai...? - Nu. Nicio picătură de alcool.
- Vezi? - Bine.
Eram îndopată cu pastile, ca toată lumea.
Dă-o naibii de treabă. Serios?
Ai puţintică încredere, un pic.
Nu ştiu sigur, omule, nu ştiu.
- Nu e sigur? - Nu-l băga în seamă, Nati.
E cam înţepat.
JUNGLA LACANDONA, MEXIC
- Mai e de mers? - Până se termină drumul.
- Şi e lung? - Mai mult sau mai puţin.
Aproape am ajuns. Trebuie să trecem prin Tunelul Diavolului.
Prin ce?
Aşa se cheamă tunelul. Pe partea asta, Iadul.
- După tunel... - Paradis.
Intră, Nati.
Te rog.
Vin!
- Paco! - Da?
Unde ai fost? Nu mai pot.
De ce stai în picioare? Vino, hai.
- Ea cine e? - Nati, e doctor.
- Vino, stai jos. - Ca dracu'.
N-aveai un loc mai bun? Doamne Sfinte.
- Cam scârbos. - Nu era aşa când a ajuns.
Cât mai ai?
Două luni.
Două luni? Imposibil. Te-ai uitat în oglindă?
Are opt sau nouă luni.
E treabă serioasă, o să nască.
- Uită de avort. - Avort? Ce avort?
Avort? Cine a zis ceva de avort?
Credeam că asta vrei.
Futu-i. Eşti prost?
Nimeni nu naşte aşa, oamenii se duc la spital, Paco.
Nu pot merge la spital, bine? De asta am nevoie de ea.
Ce? Ascultă bine, nu-mi trebuie bătaia asta de cap.
- Am plecat. - Nati, Nati, te rog.
- Nu vezi care-i treaba, ce Dumnezeu? - Nu poţi pleca aşa.
- Dumnezeule. - Uite în ce stare e.
O să-l scape, Nati.
Eu nu ştiu ce să fac.
Avem nevoie de tine, nu ne poţi părăsi.
De ce nu poţi merge la spital? Vă caută poliţia?
Ce crezi?
Ascultă-mă. Nu ştiu nimic despre naşteri
şi asta-i treabă serioasă.
Eu sunt chirurg. Pricepi sau nu?
Are nevoie de un specialist.
O s-o faci mai bine decât mine, mai bine decât el,
habar n-are să deschidă o conservă.
- Te rog... - Tu eşti tatăl?
- Desigur, Nati. - Adică... Nu, nu...
- Paco. - De fapt, e o...
- Bine, gata. - Te rog.
- Apă fierbinte şi prosoape curate. - Aşa.
Să vedem ce-avem aici.
Ăsta-i pentru tine, eşti foarte slabă.
Doña Merche?
Merche, direct.
Direct, ca tequila. Îmi place.
Mă bucur că ţi-ai luat din preţiosul tău timp
să vizitezi un biet preot din mijlocul junglei.
- E adevărat că e foarte departe. - Da, e izolat.
Ce nepoliticos sunt. Poftim înăuntru.
Mulţumesc.
Cred că eşti obosită de la atâta drum.
- Da. - Da, avion, tren, maşini...
Totul ca să întâlneşti acest umil păcătos.
Asta e ferma mea.
Aici îmi fac treaba de pastor.
Cu toţi aceşti oameni foarte credincioşi.
Cum se zice în Mexic, mi casa es su casa.
Stai cât doreşti. Orice vrei
vine la tine în materie de minute.
O oră, dacă e nevoie să traverseze continentele.
Eşti incorigibil, părinte.
Nu, Doña Merche,
eşti o femeie foarte importantă, cu prieteni puternici,
şi te-ai deranjat să vii în acest ţinut îndepărtat şi periculos
să vorbeşti cu un necunoscut.
Vreau doar să întorc favoarea.
Asta e camera ta. Sper să-ţi placă.
- O ador. - Odihneşte-te, relaxează-te.
Bea nişte suc.
Acolo e o piscină cu jet.
Hidromasaj i se spune, nu?
- Da. - Aşa.
Păi, Doña Merche,
orice doreşti. Orice.
Mulţumesc, părinte.
V-am spus să faceţi curat, porci insolenţi ce sunteţi!
SEGOVIA, SPANIA
Sigur aici descarcă marfa camioanele din Pedraza?
Drace, iar a îngheţat.
Nu, stai calmă. Semnalul e prost aici.
- Aici? - Nu, aici. Dă-mi pe Street View.
- Aici? Bine. - Acolo. Da.
- O vezi? - Da.
E poarta de la intrare, am văzut-o de câteva ori.
Cred că e un depozit sau ceva aici.
Crezi? N-ai spus că ai fost acolo?
Da, dar nu mi-au făcut un tur al locului.
E plin de camere şi uşi securizate.
Chiar dacă am găsi vreo scuză,
cel mult, vorbim iar cu francezul ăla.
Avem nevoie de timp ca să cercetăm locul.
Spune-mi cum să facem asta.
Pretinzând că suntem nebuni.
Ajunge!
Mulţumesc.
Bună seara.
Mă bucur să văd chipuri noi în congregaţia mea.
Pentru că aici, astă seară,
vom vedea un miracol, un act de credinţă.
Mama, Sfânta Moarte, în generozitatea sa infinită,
ne va da o lecţie.
Ne-au trădat.
- Ne-au minţit. - Da.
Proştii ăştia s-au crezut mari duri,
au vândut "zahărul" corciturilor.
- Ne-au povestit? - Nu.
- Ne-au spus? - Nu!
- Ne-au înşelat? - Da!
Din cauza lor, a trebuit să ne plecăm capetele
- ... nenorociţilor din Sinaloa. - Nu.
Capetele.
Capetele în jos.
De aceea, aici, astăzi...
Sfânta Moarte, Mama, îi va judeca.
Să le decidă ea soarta. E corect?
E corect.
Ea şi-a dorit aşa, nu eu.
Binecuvântată fie Mama, Fiul şi Duhul Sfânt.
Amin.
Continuăm cu petrecerea?
Prieteni!
Iartă-i, Doña Merche, sunt nişte draci indisciplinaţi.
Nu. E în regulă.
Prieteni, un toast în cinstea doamnei noastre din Spania!
Mai curajoasă decât mulţi de la masa asta.
Nu pare prea fericită.
Poate purtarea noastră e prea dură pentru ea.
Mai bine dur decât prost.
Iar voi nu sunteţi proşti.
Asta... sună a compliment.
"Sună".
E un compliment otrăvit.
Bine, ascultaţi.
Doña Merche se învârte în cercuri influente de la Vatican.
E un peşte mare!
Aveţi grijă cum vorbiţi, temperaţi-vă.
Sfânta Moarte respectă Vaticanul.
Vaticanul nu respectă Sfânta Moarte.
În lumea asta, singurul adevăr e Moartea.
Restul? Restul e o porcărie.
Sfânta Moarte e Mama.
E în sângele nostru mexican.
Noi respectăm tradiţia şi reaprindem flacăra.
Toate sacrificiile de la piramide nu vor fi fost în zadar.
Pervertiţi imaginea Sfintei Fecioare.
Maria e Moartea, înţelegi?
Iertaţi-mă.
S-a speriat spanioloaica?
Calmează-te, femeie.
Nu-mi place să fiu intimidată, părinte.
Nu, Doña Merche.
Nimeni nu te intimidează aici.
Trebuie să-ţi înţelegi situaţia.
Mai bine ar fi să punem cărţile pe masă.
Şi ce cărţi ai?
Astea.
Uite-le, în faţa ta.
Eu am asta.
Dar e mai puţin.
Eu am două, tu ai una.
Nu trebuie să fii Einstein să înţelegi
că îmi dublează şansa de a te distruge.
Dacă ne luptăm, desigur.
N-am venit să lupt, părinte.
Sigur, ştiu.
Francezul şi cohorta te-au trimis, ştiu.
Nu sunt ei primii. În urmă cu o lună, au fost de la Torino,
Doi fraţi. Îi ştii?
Au dispărut.
Da. Păi, nu.
Sunt aici. Foarte apropiaţi unul de altul.
De asta ai două.
- Nu mai aveau nevoie de monedă. - Clar.
Are cineva mai mult de două?
Da, da.
Dar nu vreau să-i întâlnesc.
Mi-e bine aşa cum sunt. În vârstă, boşorog, cum zici tu.
Şi-n plus, am familie...
N-o pot spune prea tare:
trei băieţi, cinci fete. Toţi în Ciudad de Mexico.
Îi văd pe toţi de Crăciun.
- Ce tătic bun. - Da.
N-am timp de conspiraţii.
Asta e lumea mea...
... şi îmi place.
Ţi-o spun pe şleau,
îţi cumpăr moneda.
Nu.
Nu e de vânzare.
Nu fi aşa rigidă.
Hai să-ţi arăt.
Hai, repede.
- Sunt curate, da? - Da.
Asta e tot.
Stai să pun asta. Adu apa fierbinte,
nu mai rezistă.
Hai s-o scoatem la capăt.
E singura opţiune, scumpo, trebuie să avem încredere în ea.
Suntem în mijlocul operaţiunii, trebuie să rezişti.
Desfă-ţi picioarele, să-ţi vedem păsărica.
Ia să vedem...
Trebuie să bag mâna.
Paco, vreau să fiu eu naş.
- Ce naiba e cu tine? - Calmează-te.
Hai! Hai!
- Hai, Elena! Hai! - Nu e nimic aici.
- Cum adică, nimic? - Cum să nu fie nimic?
- Nu e băiat. - Nu e băiat?
- Ce spune?! - Nu e băiat.
- Nu? - Fată?
Nu e nimic, nu găsesc nici capul, nici picioarele.
- Şi nu e rupt. - E dat dracului.
- Scoate-l, mă omoară! Te rog! - Stai un pic!
- Scoate-l! - Stai să-l prind.
- Dar e bine? - Nu, deloc.
Nu ţi-am spus că nu-i? Alunecă.
- Hai! - Plecăm?
Rămâi, frate!
Hai, împinge!
Hai, hai!
Hai, împinge!
- Putem ajuta? - Taci dracului din gură.
Dă-mi forcepsul.
- Ăsta. - Ăsta.
Pe toţi dracii, ăla mare!
A, ăsta.
- Ăsta? - Da, ăla.
Nu! Să nu pună mâna pe mine, Paco!
N-o lăsa!
- Gata, fetiţă, gata... - Calmează-te, aşa. Hai.
- S-o ţin de picioare? - Da, ţine-o.
- Doamne! Acolo, acolo. - Hai!
Te rog!
L-am prins! Aşa, aşa!
Ce... Ce-i asta, omule?
Ce-i asta, omule?
Ce naiba ai făcut, Paco? Asta-i casa mea!
Ce-i asta, frate? Futu-i!
- Nu ştiu ce pizda mă-sii e. - Scârbos!
Te rog, ce-i asta?!
Futu-i!
Doamne, ce dracu' e asta?
- Ce dracu' e asta? - Doamne Sfinte!
Vine din nou!
Futu-i!
- Futu-i! - Dar...
- Ia-l, te rog! - Ia-l tu, tu eşti tatăl!
Paco, nu te mai primesc în casa mea niciodată!
E casa mea!
Ce naiba e asta?
Înţeapă-l cu un băţ.
Cum să-l înţepi?
Poate îl doare.
Nu se mişcă.
Nimic.
Nu se mişcă.
E mort?
Ce naiba se întâmplă aici, ce Dumnezeu?
Cine naiba sunt oamenii ăştia?
Urmează-mă, Doña Merche. Iartă dezordinea,
vin atât de mulţi bani că nu-i mai împachetăm.
Doamne.
Calm, au închis uşa din cauza umidităţii din junglă.
Câteodată mai şi putrezesc banii şi trebuie să-i aruncăm.
Clar. Trebuie avut grijă.
Uite, ia ce vrei.
Deşi, cred că ţi-ar fi greu să muţi banii.
Îţi dau ceva: un container.
Tot ce intră într-un container.
Spune-mi unde vrei şi ţi le trimit.
Livrare la domiciliu.
- Nu, mersi. Ajunge asta. - Aşa puţin?
Suficient pentru jucăriile lui fiu-miu.
Părinte, te-am minţit într-o anumită privinţă.
Am mai mult de o monedă.
Am împrumutat trei.
Târfa naibii!
Pe mine mă poţi ucide, dar nu şi pe Sfânta Moarte!
Merche, hai cu mine.
Hai.
Aşa, uşurel.
Eşti în siguranţă.
Străinul naibii!