GENEVA, ELVEȚIA
SubRip by D3athD3al3r @ Myself Team
... oricum, e...
- Ce-i asta ? - Uite !
Toată lumea...
Stai !
Nu te mișca !
Fugi !
30 DE ARGINȚI
PEDRAZA, SEGOVIA, SPANIA
Nu-mi place deloc.
Ți-am zis că e prost așezat.
Acum.
Dumnezeule !
Tehnologie aplicată în procesarea cărnii.
Și totul e controlat strict de departamentul nostru sanitar.
Acum nu pot.
Doar o să...
Acum, nu.
Vă spun doar două vorbe: igienă și respect.
- Respect ? - Da, respect...
Respect pentru un tratament responsabil, care să urmărească binele animalului.
- Acum, nu. - Cum ?
- Draga mea, trebuie să plec. - Acum ?
- Da. - În mijlocul inaugurării ?
Ești nebun ?
- Paco, ești primarul. - Tocmai de-asta.
S-a întâmplat ceva la familia Alonso și trebuie să plec.
Și e mai important decât asta ? Paco, te rog !
O să te descurci foarte bine.
Îmi pare rău, dar va trebui să vă las.
Soția mea vă va însoți ca să vizitați restul unității.
Mulțumesc.
Veniți cu mine, vă rog ! Pe aici.
Unde e ?
În grajd. Cu Elena.
- Cu medicul veterinar ? - Pe cine era să chem ?
Se presupunea că e un vițel !
- Pe unde ? - Pe acolo.
Să nu cumva să postați pe internet !
Asta e vrăjitorie. Satanism, ceva.
E o minune.
Să ne calmăm, bine ? Pot ?
Are dreptate Elena. Nu vă scoateți telefoanele mobile.
Să nu aflu că vreunul dintre voi publică asta pe Instagram
până nu ne dumirim ce s-a întâmplat aici.
- Nici pe Facebook ? - Nu, omule !
Nici pe Facebook, pe nimic.
Ce vreți ? Să se umple locul de străini,
să râdă de noi și să ne facă țărani ?
O să facem treaba cum trebuie.
Trebuie să sunăm la Garda Civilă
sau la spitalul regional sau la Asistența Socială.
Dacă sunăm la autorități, informația răsuflă
și, în cinci minute, vin ăia de la televiziune să filmeze totul.
Tu ești sigură de ce s-a întâmplat aici ?
Da, Curro a filmat totul. Arată-i.
- Da. Uite ! - E acolo ?
O clipă... Ți-l dăm înapoi imediat. Bine ?
Și copilul ?
O să vedem ce facem cu el.
Te-ai uitat bine la el ?
E... normal ?
Da, Paco. E în regulă.
Nu se știe.
- Ar trebui să chemăm preotul. - Preotul ?
- Da. - Ați înnebunit sau ce ?
Bună idee ! Precis părintele Manuel știe
ce trebuie făcut în asemenea situații.
- Preotul ? - Da.
- Mie nu mi se pare normal, dar... - Normal ?
Am lăsat baltă niște jurnaliști,
ca să vin să văd un copil care s-a născut dintr-o vacă.
Asta chiar că nu e normal.
- E închis. - O fi la el acasă.
Să mergem !
Ce e, Paco ?
Scuzați-ne că vă deranjăm la ora asta, părinte Manuel,
dar avem nevoie de ajutorul dv.
Al cui e copilul ?
Al Satanei.
Uite...
Acum l-au schimbat.
Cum adică ?
Acum.
Vezi ? Camera te urmărește pe tine, iar tu nu te uiți.
E ca la trucurile de magie. Îți distrag atenția
și îți schimbă vițelul cu un copil. Simplu ca bună ziua.
Nu se poate. Cine ar vrea să mă păcălească ? Și pentru ce ?
Nu contează pentru ce. Întrebarea e de ce ți se pare mai ușor să crezi
că o vacă a născut un copil decât să crezi că ai fost păcălită.
Ai văzut că era bine să vorbești cu el ?
Întrebarea e cine vrea să scape de un copil.
Iar asta, Paco,
nu e vrăjitorie, asta e viața, atâta tot.
Mergem să bem ceva ?
Cel mai înțelept ar fi să sunăm la Asistența Socială a Provinciei.
Bine, corect. Am luat în calcul... Până atunci, să-l ia ei.
Trebuie să doarmă undeva.
Femeia s-a oferit voluntară și cineva trebuie să aibă grijă de el.
- Bună ziua, părinte ! Ce doriți ? - O cafea cu lapte.
E o cafea fără cofeină, cu lapte semidegresat, călduță,
într-un pahar lung, puțină cafea
și zaharină, vă rog...
Apă.
Paco !
Mă scuzați.
Ce se întâmplă ? Ce-i cu nebunia asta cu copilul ?
Stai liniștită, s-a rezolvat totul. Părintele Manuel,
care e mai rațional decât noi toți laolaltă, ne ajută.
Ce știe el ? Abia a venit în sat.
- De aproape un an. - Nu-mi place omul ăsta.
Dar tu de ce trebuie să te amesteci în toată treaba asta ?
Pentru că oamenii au încredere în mine să le rezolv problemele.
Eu chiar am probleme.
Am o firmă de clădit și am nevoie de ajutor.
Mă asculți ?
Tu m-ai băgat în politică.
Ce politică ? Să fii primar e politică ?
Tu ești acolo ca să semnezi autorizații, atât !
Cineva trebuie să stabilească ordinea.
Dacă nu interveneam eu, ar fi apărut deja pe internet.
Poate te pun pe tine pe internet,
învârtindu-te în jurul cozii, căutând nu știu ce.
Caut mama. Ai dreptate. Asta ar calma oamenii. Pe urmă...
Dacă cineva vrea să scape de un copil, nu face tot circul ăsta.
Trebuie să mai fie ceva.
Întotdeauna mai e ceva: prostia oamenilor.
Crezi că toți sunt proști ?
Știi care e cel mai bun mod de a acoperi o minciună ?
Să inventezi una mult mai mare.
E adevărat. În politică, asta e la ordinea zilei.
Oricum, dv. ați putea să ne dați o mână de ajutor ?
Sună la Garda Civilă, la sergentul Laguna.
Dv. spovediți oamenii, nu ?
Probabil că știți lucruri pe care nu le știu ceilalți. Zic și eu
că, dacă cineva are informații privilegiate aici, aceia sunt preoții.
Paco, tu îți iei foarte în serios munca, nu ?
- Bineînțeles. - Și eu.
Ai auzit de "secretul spovedaniei" ?
Vă spun ceva... Trini n-a mai venit la școală de o săptămână.
- Cine ? - Cea care stă lângă mine.
Mereu vorbea despre iubitul ei,
că se vedeau după ore, la sala de sport.
Acum o săptămână, am prins-o plângând singură. N-am mai văzut-o de atunci.
Avem un grup pe Whatsapp. Și nu răspunde.
Bună ziua, Jesús !
Fiica ta e acasă ?
Știi dacă a ieșit cu cineva în ultima vreme ?
E sus, își face temele.
Și nu iese cu băieți.
Știi că nu-mi place să te deranjez acasă,
dar ni s-a spus că fiica ta n-a mai venit la școală de o săptămână.
- Și-atunci... - E bolnavă.
Are dureri de cap. Întreab-o pe maică-sa.
Ne-ar ajuta mult dacă am putea vorbi cu ea cinci minute.
Fiica mea lipsește de la școală câteva zile și vine primarul s-o caute.
Pot să știu ce naiba se petrece aici ?
N-o lua așa. Durează doar cinci minute, Jesús.
- Calmează-te, Jesús. - Tu taci și intră în casă !
Fiică-ta nu se duce la școală de o săptămână, și tu habar n-ai !
Vrem doar să știm dacă vreo prietenă de-ale ei știe ce s-a întâmplat
în casa familiei Alonso.
Spune-i să coboare.
Dacă e băgată în asta, o omor.
Bună, Trini !
- Bună ! - Stai jos.
Nu-ți fie teamă.
Vrem doar să știm dacă tu sau vreo prietenă a ta știți ce...
Da, știm că de o săptămână... O săptămână, nu ?
De o săptămână nu mergi la școală și de un an ești combinată...
Adică ai o relație, nu ?
Cu un băiat grozav, Rober.
Roberto ? Cel de la supermarket ?
Fir-aș al naibii !
Ai făcut ceva cu el ?
- Nu, tată, jur ! - Fi-mi-ar...
Am văzut pozele pe Facebook.
Profilul tău e public, îl poate vedea oricine.
- Dar nu e nimic rău în asta. - Nu...
Vrem doar să știm adevărul despre cele întâmplate.
Nu sunt însărcinată.
- Măiculiță... - Gata, s-a terminat ! Afară !
Hai ! Afară ! Și tu du-te sus !
Vin imediat sus și stăm de vorbă. Hai, afară, la naiba !
Jesús, te rog, calmează-te.
Să mă calmez ?
Nu ți-e rușine că trebuie să vină primarul
să-mi spună ce se întâmplă în casa mea ?
Jesús...
- Liniștește-te. - Și tu...
Nu te mai amesteca în viața celorlalți
și ai grijă de a ta, că ai nevoie !
De ce trebuie să am grijă ? Pot să știu ?
Întreabă-ți bărbatul, dacă știi unde este.
Nu știi unde ți-e bărbatul ?
- Nu știi unde e, nu ? - Ajunge !
- Te rog, încetează ! - În casa mea...
Dă-i drumul !
Ticălosule, dă-mi drumul !
Mamă...
Nu, stai !
Iar o bruschezi ?
Ce idiot !
E însărcinată, ce naiba !
E clar că nu pe ea o căutăm.
Poți veni cu idei.
Antonio...
Supraveghează-l.
Scuză-mă.
Îl cauți pe Paco ?
Da, cei de la primărie mi-au spus că e aici.
L-am sunat de mai multe ori, dar nu mi-a răspuns.
Da, am văzut. Ai sunat de trei ori.
Și-a lăsat telefonul la încărcat în birou.
Spune-mi... Care e problema ?
E un subiect cam delicat.
Aș prefera să discut cu el, dacă nu te deranjează.
Oricum, mai durează până vine.
Încercăm să punem o afacere pe picioare, știi ?
Da, probabil că nu e ușor. E imens.
Toată lumea are nevoie de Paco pentru toate.
Pare mai degrabă confesorul tuturor păcatelor decât primar.
Paco !
Elena...
O cunoșteai pe soția mea ?
Da, ne-am mai întâlnit.
Bine, vă las, am multe de făcut.
Mă duc o clipă.
Vezi ? Acum ! Acum face schimbul.
Dar nu se distinge bine.
Dispare pentru că a luat vițelul pe care l-a fătat vaca.
Ăla nu e Antonio ?
Antonio ? Care Antonio ? Prostul satului ?
Nu spune asta.
N-o spun pentru că e retardat, ci pentru că nu m-a votat.
Asta arată că nu e atât de prost.
E doar o persoană cu o tulburare mintală.
Stă toată ziua în sacristie.
E inofensiv. Nu putea să pună la cale toate astea.
Dar e ideal ca să facă ce i se comandă, chiar și o prostie.
Bună ziua !
Bună ziua, părinte ! Mă numesc Antonio.
Îmi pare bine. Eram prieten bun cu preotul dinainte.
Precis vom fi și noi prieteni.
N-am început tocmai bine, dacă te-am prins umblând prin lucrurile altora.
- Acum ce facem ? - Îl ascundem.
Să nu suflați nicio vorbă, părinte.
Nicio vorbă.
E dinainte de război, de când maicile și preoții erau persecutați.
Când veneau milițienii, intrau aici și așteptau.
Aveau șuncă, pastramă, vin, de toate.
Antonio...
Da, părinte.
Acesta va fi secretul nostru.
Tu știi să ții un secret ?
Puteai să-mi spui dinainte.
Azi e ziua nevesti-mii. Voiam să luăm cina în oraș.
E o prostie, dar oamenii sunt speriați.
O prostie, dar există un copil despre care nu se știe de unde a ieșit.
Trebuia măcar să anunțați.
Stai să vorbim cu Antonio...
Nu vreau să mă duc la Asistența Socială
și să spun că o vacă a născut copilul.
Habar n-aveam că stă aici.
Da, sunt de pe vremea războiului. Înainte stăteau țigani aici,
acum stau imigranți care vin la cules de struguri.
Și Antonito, desigur.
Avem un plan, să curățăm toată zona asta,
dar nu ne-a ajuns bugetul.
Antonio !
Antonito !
Antonio !
Aveți grijă pe unde călcați !
Dobitocul ăsta precis le-a luat din sacristie.
- Omul ăsta știe să citească ? - Cum să știe ?
L-au ținut închis în pivnița casei până la 15 ani.
Când i-au murit părinții, oamenii din sat s-au ocupat de el.
Unii îi dau mâncare, alții, haine, iar în rest, fură.
E aceeași situație. Nu cheamă nimeni Asistența Socială.
Nu. Știi cum e la sat.
Ce se întâmplă ?
- Cine e ? - Antonio ! A luat bebelușul.
- Drăcie ! - A luat copilul !
Antonio !
Antonito, lasă-l !
"Exorcizo te, inmunde spiritus,"
"per Patrem, et Filium et Spiritum Sanctum"
"ut exeas et recedas ab hac famula dei Kyrie eleison,"
"Christe eleison,"
"Kyrie eleison,"
"Christe audi nos, Christe exaudi nos."
Antonio !
Antonio, nu face tâmpenii și dă-mi copilul.
E singura cale.
Cu cât o facem mai repede, cu atât mai bine. O să ne aducă numai rele.
Antonio ! Ce faci ? Stai calm.
Antonio, ascultă-mă !
Tu n-ai făcut rău nimănui, niciodată. Dă-mi-l !
- Antonio ! - "Kyrie eleison, Christe eleison..."
- E un copil normal, Antonio ! - "Kyrie eleison."
"Christe audi nos, Christe exaudi nos..."
Ce faci ?
Ce ar fi trebuit să faceți dv., asta fac !
- Dă-mi-l ! - Nu-l vrea nimeni aici.
Antonio, nu mă enerva și dă-mi copilul !
Nu !
Antonio...
Tu știi că întotdeauna m-am purtat frumos cu tine, nu ?
Știi că întotdeauna m-am purtat frumos cu animalele tale.
Mai ții minte ciobănescul german pe care l-ai găsit cu laba ruptă ?
- Sultan... - Da.
Mai ții minte cum te privea când îl tratam ?
Sărăcuțul...
Uită-te la copil,
uită-te în ochii lui.
O să-i faci rău ?
Nu.
Nu, sigur că nu.
Dă-mi-l !
Așa, foarte bine.
Uitați-vă bine la mine, părinte ! Fac asta pentru dv.,
pentru ca Dumnezeu să vă ierte păcatele.
Antonio !
La naiba !
Ai grijă cu copilul.
Trăiește. Trebuie dus la spital.
Trimite-mi o ambulanță în piață. Urgent !
E aici.
Ce ?
Ce spunea. E scris aici.
E ritualul catolic de exorcizare.
- De unde o fi luat asta ? - De la biserică, la fel ca celelalte.
RITUAL ROMAN
PĂRINTELE MANUEL VERGARA
Rezistă, Antonio, pentru Dumnezeu !
A trebuit să-i administrăm multă morfină pentru durere,
dar e conștient.
- Cum se simte ? - Vorbește numai despre dv.
Spune că sub sutană ascundeți cuțite și pistoale,
că îl cunoașteți pe diavol în persoană.
- I-a fost afectată coloana ? - E prea devreme ca să ne dăm seama.
Mulțumesc.
Antonio...
Ce mai faci ? Cum te simți ?
Știi cine sunt ?
Sunteți căpitanul armatei Domnului,
care e aici ca să lupte împotriva oștilor diavolului.
Foarte bine. Dar să nu spui nimănui.
Rămâne între noi, bine ?
- Bine. - Hai să ne rugăm !
Tatăl nostru Care ești în ceruri, sfințească-se numele Tău...
Asta nu se rezolvă cu rugăciuni, iar dv. știți asta, părinte.
V-au găsit. Vin după dv.
- Copilul ăla trebuie lichidat. - Nu vorbi prostii !
Cine îți vorbește despre mine ?
Ce e ?
V-ați pierdut credința ?
Nu mai credeți în nimic, nu-i așa ?
Nici măcar în dv.
Dar asta nu-i va împiedica.
Nu se vor opri până n-o vor găsi.
Ce anume ?
Ce caută ?
Vin cu bucurie, Doamne,
Cântând cu bucurie, Doamne...
Preot spaniol acuzat de asasinat, Manuel Vergara
Exorcism sau crimă ?
Preotul Manuel Vergara, închisoare...
- Exorcist. Nu se poate ! - Ți-am zis.
Ți-am zis că omul ăsta nu-mi place. Și uite !
Se pare că e un nebun periculos.
Nebun nu pare, dimpotrivă.
E primul care nu crede toată povestea asta.
Normal, ca să nu-l bănuiești pe el.
Nu vezi ? E foarte clar. Nu-ți dai seama de nimic.
De ce ?
Că treaba cu exorcismul nu e ca în filme. Poftim !
Nu există posedați, Paco.
A omorât un biet băiat, făcându-l să-și piardă mințile, asta este.
La naiba ! Îl dau afară de la Roma și ni-l trimit nouă aici.
- E o nebunie. - Exact. La capătul pământului.
I-au distrus cariera pentru totdeauna. Asta, dacă nu se întâmplă nimic.
Ceva ce el să poată rezolva.
Exact. Creează o problemă, iar pe urmă o rezolvă.
Da...
Cartea era a lui, e adevărat.
Și copilul vacii l-a luat de la vreo disperată care a apelat la el...
Nu știu.
Mi-e greu să cred că... Și ce câștigă el cu asta ?
Faimă, Paco. Ca atunci când cauți pe Google numele satului,
primul lucru care să apară să fie că se întâmplă lucruri ciudate.
Pe urmă, el își sună șefii și spune:
"Uite ce am făcut, am rezolvat o problemă !"
Pe urmă, se întoarce la Roma, iar noi picăm de țărani proști.
Nu știu. Mi-e greu să cred că ar putea face ceva atât de pervers.
Ești prea bun. Hai, vino aici !
Te folosește, Paco. Ascultă la mine !
Te-a îmbrobodit, ca pe amărâtul ăla.
Eu cred că nu.
Ba da, dragul meu.
De când am venit în satul ăsta, cineva aprinde o lumânare în fiecare zi.
Nu mi-am închipuit că ești tu.
Cu toții avem un lucru pe care nu reușim să-l uităm. Nu-i așa, părinte ?
- Cu internetul, nu mai există secrete. - Asta chiar că e o invenție diabolică.
E adevărat ?
Ce ? Că am omorât un băiat, provocându-i un infarct ?
Da, e adevărat.
Mi-e foarte greu să cred lucrurile astea.
Mi se pare ceva învechit, din altă epocă.
Dacă ești un adolescent cu probleme,
mama ta crede că ești posedat și cheamă un preot.
La început, insulți, te zvârcolești, țipi,
dar, după luni întregi de rugăciuni, 12 ore în șir, zilnic,
ajungi să-ți pierzi mințile.
Mănânci insecte, cuie, o monedă...
Și chiar propriile fecale, dacă e nevoie.
Atunci, asta e a ta.
Moneda asta
și-a scos-o de sub piele Giacomo, băiatul care a murit.
Nu știu cum a ajuns acolo, dar am văzut cum și-a scos-o.
Cu toate astea, tot mai crezi că e doar autosugestie.
Uite ce e, eu am văzut o femeie dărâmând o ușă doar ca să mă sperie.
Am internat-o cu trei coaste rupte.
Pe asta păstreaz-o dacă vrei, e doar o bucată de metal.
Nu știu de ce am păstrat-o, n-are nicio valoare.
- Bună ziua, părinte ! - Care-i treaba ?
Aș vrea să vorbesc puțin cu dv., dacă nu vă deranjează.
Ce se întâmplă, Paco ?
- A fătat prima dată ? - A doua oară.
Bine. Să n-o scoți de aici, bine ? Las-o câteva zile.
În caz că mănâncă ceva care nu-i pică bine.
- Dar e bine ? - Da.
Totul e normal.
- Ce face bebelușul ? - Și el e bine.
Mănâncă mult.
Noaptea se trezește o singură dată, așa că suntem încântați.
Mă bucur. Nu știu ce s-ar fi ales de el dacă nu erați voi.
E o mare răspundere, chiar dacă e doar pentru câteva zile.
Pentru câteva zile ?
Da, normal.
- Mulțumesc pentru tot. - N-ai pentru ce.
Vorbește tu cu el, Paco. Eu nu pot să-l mai rețin mult.
Problema e că a apărut un copil.
Și nu știm de unde. Și Vergara nu era acolo, la naiba !
- Și cartea ? - Asta nu dovedește nimic.
Putea s-o ia Antonio din sacristie, ca și pe celelalte lucruri.
- E aici ? - Da, e acolo.
... împărăția Ta, facă-se voia Ta, precum în cer, așa și pe pământ.
Bună ziua !
Nu pot să cred că asta a fost ideea ta.
Nu...
Mă rog, da.
Antonio nu știe să citească.
E imposibil să fi inventat singur toată povestea asta.
Mă gândesc întruna la asta.
Trebuie să fie cineva în spate.
Sunt multe lucruri pe care nu ni le-ai spus.
Treaba cu închisoarea, treaba cu adolescentul mort...
Pentru ce ? Scrie peste tot.
Nu ascund asta, dar nici nu e un lucru de care să fiu mândru, sincer.
În orice caz, asta nu mă face vinovat, iar tu știi asta.
Uite ce e... Ăsta e un sat liniștit, aici nu se întâmplă niciodată nimic.
Deodată, vii tu, și iese un scandal uriaș.
Tot nu are legătură una cu alta.
Ești exorcist, da ?
A trebuit să mă uit pe Wikipedia
ca să aflu dacă mai există așa ceva în ziua de azi.
Și nu un exorcist oarecare, ci unul cu antecedente. Să fim serioși !
Nu ți se pare cam suspect ?
Chiar crezi că eu am făcut toate astea ?
Din spusele sergentului, ultimele cuvinte ale lui Antonio au fost:
"Fac asta pentru păcatele tale."
- A spus asta și s-a aruncat în gol. - Poți să explici asta ?
- M-am gândit toată noaptea la asta. - Tu și toată lumea.
Scuză-mă, un lucru e foarte clar.
Tu ai o legătură cu asta și o ascunzi.
Nu ascund nimic. Dacă aș ști ceva, ți-aș spune.
Trebuie să te pui în locul meu.
Trebuie să rezolv asta înainte să mă facă praf pe Twitter.
Toată treaba asta mă doare mult mai mult decât pe tine.
Atunci, ajută-mă s-o rezolv.
Cineva i-a vorbit despre mine.
Cine ?
Cineva vrea să mă sperie.
Nu plecați, vă rog !
Trebuie să vorbesc cu dv.
Fiul nostru a murit când avea doar doi ani.
Eu mă uitam la televizor, la un program cu întrebări și răspunsuri.
N-am fost atenți un minut sau două, nu mai mult, jur.
Când m-am uitat în jur, copilul nu mai era.
Carmen a ieșit din baie,
ștergându-și părul cu un prosop. "Unde e copilul ?" Mi-a spus.
Ușa aia era deschisă.
Am ieșit în goană
și l-am găsit acolo, plutind pe burtă.
Căzuse în piscină.
Bietul de el nu știa nici să urce scările.
Carmen n-a putut să treacă peste asta.
Parcă i-ar fi smuls cineva sufletul.
Plângea necontenit sau nu vorbea zile întregi.
Dar ce s-a întâmplat în grajd
a schimbat totul.
Probabil că asta a scos-o din depresie.
- Precis acum e mult mai bine. - Nu...
Dimpotrivă.
Acum e altfel.
Carmen...
Am lăsat camera așa cum era, n-am schimbat nimic.
Parcă am fi știut că avea să se întoarcă.
Nu vă dați seama ? Ce s-a întâmplat...
Ce ați văzut deunăzi în grajd e o minune.
Înțelegeți ce s-a întâmplat ?
Domnul știa că n-a fost vina noastră
și ne-a mai dat o șansă.
Carmen, nu știm dacă vi se va da copilul.
Dumnezeu mi-a dat acest copil.
Unde e ?
Stați liniștită.
Merge deja.
E imens.
Bună ! Acesta e robotul lui Paco.
Paco, te-am sunat la primărie... Și nu dau de tine, la naiba !
Am fost la familia Alonso.
Copilul nu e un copil ! Nu știu ce este.
Știu că n-are nicio logică ce îți spun, dar e mai mare decât maică-sa !
Te rog, sună-mă îndată ce asculți mesajul !
Sună-mă, trebuie să vorbim.
Se presupune că are doar două zile.
Copilul ăsta are nevoie de îngrijiri medicale... Sau nu știu...
Probabil că are vreo boală degenerativă, nu ?
- Gigantism, acromegalie... - Ce ?
E o tulburare a hormonului de creștere.
Face ca oasele să crească, dar nu și organele interne.
Corpul se tot dezvoltă până se rupe.
- Nu, stai... - Ce ?
Hai să sunăm la Asistența Socială !
Să se ocupe ei. Poate că nu e așa de grav.
Cum nu e grav ?
Tu ai auzit ce ți-am spus ?
- Da. - Știu ce am văzut, nu sunt nebună.
Dacă nu, vii cu mine și vezi cu ochii tăi.
- Mergea deja ? - Mergea, Paco.
Să mergem !
Stai puțin !
Hai !
Mă tot gândesc la... chestia aia.
- Cum adică "chestia" aia ? - Paco !
Nu l-ai văzut. Nu înțelegi.
- Erau deschise ferestrele ? - Poftim ?
Draperiile din cameră erau date la o parte ?
- De ce întrebi asta acum ? - Nu știu...
Poate că nu intra lumină, poate că nu l-ai văzut bine.
L-am văzut foarte bine. Nu mă lua de nebună, te rog.
Scuză-mă, dar puțin agitată ești. Asta e.
O iei prea personal, Elena. Las-o baltă.
Stai puțin. Ăsta nu e drumul spre casa familiei Alonso. Ce faci ?
Te duc la tine acasă.
De ce ?
Pentru că asta nu e oră de mers în casa cuiva, Elena.
Mâine sunăm pe cine trebuie să sunăm.
Nu-ți face probleme. Copilul nu va păți nimic,
dacă mai doarme o noapte în casa aia. Ai spus că se poartă frumos cu el, nu ?
Elena !
Elena, stai ! Nu pleca așa, te rog !
- Vrei să bem o cafea ? - Pentru ce ?
Ca să stăm puțin de vorbă și să te calmezi.
Dacă vrei, intrăm și sunăm la Asistența Socială.
E cam târziu să sunăm undeva, nu crezi ?
Bine, sunăm acum.
Ce primitoare e casa ta !
Da ? Ți se pare ?
- Sunt de la IKEA. - Da ?
Îmi place să personalizez mobila. O vopsesc, adaug diverse lucruri...
E foarte frumoasă.
E soțul meu.
Scuză-mă.
Nu-i nimic.
Trebuie să-ți fi fost greu.
Ce s-a întâmplat ?
- Nimic. - Scuză-mă.
Îți pun întrebări ca un tâmpit, și nu te cunosc deloc.
Nu, problema e că nu s-a întâmplat nimic.
A dispărut.
Deodată !
N-a mai fost.
Așa, pur și simplu ?
Pur și simplu.
Nu ți-a lăsat niciun bilet ?
Cina, pe masă.
Și acest vin.
Și tigaia, pe foc. Tot tacâmul, mai puțin el.
Ce ți-a spus poliția ?
Îmi amintesc cum se priveau între ei,
abținându-se să râdă, când îmi luau declarația.
Ce nemernici !
Unii spun că mă înșela cu alta.
Iar alții spun că eu îl înșelam pe el.
Întotdeauna, când ajung acasă,
mă așez aici și aștept să intre pe ușă.
Dacă vrei, sunăm.
Nu, mi-e totuna.
Sunăm mâine.
Da.
Noapte bună !
La naiba, sunt...
- Sunt oameni afară. - Cine e ?
La naiba ! Remedios, cea de la supermarket, cu sora ei
și cu Juan Carlos, cel de la magazinul foto.
- Nu-mi pasă dacă te văd. - Dar mie îmi pasă.
În curând, vin alegerile locale. Și asta ne mai lipsește...
Atunci, ce facem ?
Rămâi peste noapte ?
Nu cred că o să stea acolo o veșnicie. Doar puțin.
Nu, acum vreau să pleci.
Elena, nu-mi face asta, te rog.
Ieși prin grădină.
Ce vorbești ? Să sar zidul ? O să par mult mai vinovat.
- Vinovat de ce ? - Nu știu, înțelegi tu...
Nu, te înțeleg.
Gata !
Plec eu... Și tu pleci când vrei și pe unde vrei.
Ce spui ? Nu, nu pleca, te rog ! Stai !
- Nu contează. - Stai, Elena, e casa ta.
Nu pleca, te rog ! Elena !
Giacomo !
Giacomo, unde ești ?
Nenorocitul dracului ! O să te omor într-o zi !
O să te omor !
Ticălosule !
Ce naiba e asta ?
Ticălosule !
Giacomo ! Ce îi faci ?
Dați-mi drumul !
Preot nenorocit !
Am fost să-ți duc asta la secție și mi-au spus că ai ieșit.
Ce e ?
Lasagna.
Congelată.
Intră !
Mâine îl sunăm pe sergent, să se ocupe el.
Trebuia să mă gândesc la asta de la început.
- Și ce o să spui ? - Am greșit.
Întrebarea nu e cine vrea să scape de un copil,
ci cine vrea cu disperare un copil.
- Citește asta. - Ăla nu era un copil.
Carmen...
Carmen, ce are ?
Nimic.
N-are nimic.
Cum adică nimic ? Uită-te la el !
Nu are nimic, crește. O să fie bine, o să vezi.
- Ce ai făcut ? - Mâncarea copilului.
Nu te speria, e ficat. Proteine. Trebuie să se hrănească.
Nu înțeleg nimic. Chem un doctor.
Ce vrei ? Să ni-l ia ?
Copilul nu merge nicăieri. Ai auzit ?
Tu nu te simți bine, Carmen. Nu te simți bine, serios.
- Unde te duci ? - Nu știu. Afară.
De ce ? Crezi că nu e bine ?
Asta voiam, nu ? Îți doreai asta la fel de mult ca mine.
La naiba, Carmen...
- Ce-i asta ? - E o jucărie.
E a copilului. Dă-mi-o !
Dar ce e asta ? Ce ai făcut ?
Dă-mi-o !
Carmen, ce ai făcut ?
Ce faci ?
Ai telefonul închis. Coboară !
Dacă te vede cineva aici, sunt terminat.
Ți-am zis să cobori ! Hai !
Bine, cobor.
Încearcă de câțiva ani să adopte, dar nu reușesc.
Ea spune că Dumnezeu i-a dat acest copil.
Bine, mâine vorbesc cu Laguna, să verifice el.
De ce vreți toți s-o lăsați pe mâine ? Hai acum !
Elena, eu nu merg. Știi de ce ?
Am o soție, am un serviciu, sunt cineva în satul ăsta.
Nu pot să umblu de nebun în toiul nopții,
să caut cine știe ce în casele oamenilor !
Bine.
Mă duc singură.
Sincer, nu știu ce caut aici. Care e planul ?
Intri, le iei copilul și ieși în goană ?
Nu, eu nu intru. Intri tu.
Nu.
- Paco ! - Nu ! Nu !
Le spui că îl cer cei de la Asistența Socială sau ce vrei tu.
Sau că trebuie să-l ducem la spital.
- La trei noaptea ? - Paco, tu n-ai văzut copilul !
Și femeia aia e nebună.
Sau poate că e o femeie minunată, care are grijă de copil
pentru că e cumsecade, și asta e tot.
Serios, Elena, nu pot să intru în casa oamenilor
doar pentru că tu sau un preot fost pușcăriaș spuneți
că în casa aia locuiesc niște răpitori sau cine știe ce.
Asta o spui din cauza alegerilor ?
Mai e mai puțin de un an, Elena, și nu pot s-o dau în bară acum,
cu o poveste care nu mă privește.
Trebuie să înțelegi, te rog. Întoarcem și plecăm.
Ieși și cheamă-l pe Laguna.
- Nu te las singur. - Fă ce-ți spun.
- Dacă mergem, mergem amândoi. - Ce căutați aici ?
Nu știți că trebuie să bateți la ușă ca să intrați ?
Carmen...
- Nu știu ce s-a întâmplat, dar... - Am venit să te ajutăm.
Să mă ajutați ? De ce ?
Carmen, trebuie să văd copilul și să știu că e bine.
Copilul e foarte bine, se odihnește.
Ce s-a întâmplat cu soțul tău ?
Te-a atacat ? A devenit agresiv și a trebuit să te aperi, nu ?
Exact. M-a atacat.
Și voi vreți să-mi luați copilul ?
Nu...
Copilul e al meu.
Și nu mi-l va lua nimeni.
Fugi !
La dracu' !
Carmen a fost ! Și-a omorât soțul. E nebună.
- Elena, cum ați putut... - Paco e la ea.
- Trebuie să mergem să-l ajutăm imediat. - Elena, du-te la tine acasă.
Dacă și-a omorât soțul, cine știe ce îi va face lui Paco ?
David, ia cealaltă mașină și vino la familia Alonso.
Da, acum !
Și să nu facă nimeni nimic fără să mă întrebe !
E în spate.
La naiba !
Nu știi ce rău îmi pare.
Sper să mă poți ierta într-o zi.
Sunt vocile, Paco.
Știu că par nebună, dar...
Dacă ai ști ce fericită sunt...
Îmi doream un copil mai mult ca orice pe lume,
iar ei s-au ținut de cuvânt.
El mă iubește, știi ?
Face tot ce îi spun eu. Uite...
Uite...
Vezi ? Uite...
Uite !
Vin imediat, dragul meu.
Dacă sunt cuminte,
dacă fac tot ce îmi cer, vocile vor dispărea
și nu ne vor mai deranja niciodată.
Trebuie să plec. Nu vreau să sperie copilul.
Vine cineva.
Părinte...
Îmi pare rău că mă vedeți așa, în împrejurările astea.
Carmen, vino cu mine !
Nu pot, serios. Bine ar fi să pot, vă spun sincer.
- Dar ei nu mă lasă. - Ei ?
Nu e nimeni aici, suntem doar noi.
Nu ne-am văzut de mult, dragă Manuel.
Credeai că o să scapi de noi ascunzându-te în satul ăsta ?
- Vreau să vorbesc cu Carmen. - Carmen nu e aici acum.
- Vorbește cu mine. - N-am nimic de spus.
Nu-mi citești din cartea ta de povești,
ca să dorm, ca în fiecare seară ?
Hai să lăsăm jocurile !
Tu nu ești posedată, ești bolnavă.
Nu mai crezi în nimic. Asta e, nu ?
Ca un copil, când pierde, nu mai vrea să se joace.
Uite cum facem, Carmen...
Mă apropii de tine, te iau de brațe, ți le pun la spate
și ieșim împreună pe ușa aia.
Numai încearcă s-o atingi !
Dă-ne ce ne aparține, și n-o să ne mai vezi.
- Nu știu la ce te referi. - Știi foarte bine.
Ne crezi proști ?
De-asta ai fugit. O vrei doar pentru tine.
Stai, Carmen, sau trag !
Stai !
Stai, Carmen !
Stai !
La naiba !
Ce ați făcut ?
Îmi pare rău, Merche.
- Trebuia să-ți fi explicat... - Paco...
Iubitule, nu e momentul. Ești în viață, asta contează.
Aveți grijă, vă rog !
E numai vina mea. El nu voia să vină aici.
Da, și era să fie omorât. Mulțumesc.
- Nu, Merche... - Ba da, e adevărat.
A fost o nebunie. Ai tot dreptul să mă urăști.
Nu te urăsc, Elena.
Sau ar trebui ?
Ai făcut ce trebuia, Elena. Dacă nu erai tu,
nu vreau să-mi imaginez cum s-ar fi terminat totul.
Soțul meu trebuie să-și revină.
Îți cer prea mult... să ne lași în pace câteva zile ?
Îți cer doar câteva zile.
Elena...
Merche...
Paco... iubitule...
N-ar trebui să fii aici.
De ce ?
Mintea creează realitatea, nu invers.
Ce se întâmplă, părinte ?
Orice s-ar întâmpla,
orice ai vedea, să negi !
Închide-ți mintea !
Și asta ?
Ce-i asta ?
Ce crezi ?
S-a transformat într-un monstru și a ieșit pe fereastră.
Ea a pus totul la cale, fiindcă nu putea să aibă copii.
Paco, odihnește-te. Nu te gândi la asta acum.
- Ne-a legat cu fire de lână... - Nu vorbi prostii.
De parcă eram niște muște într-o pânză de păianjen.
Paco, dormi.
Paco ! Paco ! Trezește-te ! Te rog !
Paco ! Paco !
Paco, trezește-te !
Doamne !
Paco !
Te rog !
Ce dracu' ?
Ei drăcie !
La revedere, Paco !
A venit fiul meu să mă ia.
Merche...
- Toate astea, din cauza lui Carmen ? - O să se întoarcă.
Ai auzit ce a spus. E convinsă că sunt dușmanul ei.
Dar au luat-o cu salvarea.
Când m-au trimis în Țara Sfântă, am văzut multe lucruri.
Un soldat israelian a mers un kilometru în bătaia focului dușmanilor
și a primit peste o duzină de împușcături.
Când a ajuns în tabăra palestiniană,
a omorât șase persoane înainte să fie doborât.
Era plin de adrenalină. Asta l-a ținut în viață.
Ce-i asta ?
Ajută-mă !
- Ce vei face ? - Femeia aia nu va vedea ziua de mâine.
Ar putea să lichideze câteva persoane până atunci. Trebuie s-o împiedic.
Și trebuie s-o împiedici tu ? Nu e mai bine să chemi Garda Civilă ?
Ei nu au muniția potrivită.
Fereastra sacristiei.
- Ea este ? - Stai aici.
Părinte Manuel...
Vă rog,
dați-le ce vor !
Mă obligă să vă omor. Înțelegeți ?
Vă implor, aveți milă de mine !
Ce vor, Carmen ?
Știi foarte bine ce vreau.
Unde e ?
Nu știu despre ce vorbești.
Părinte !
Ce cauți tu aici ?
Nu vezi ce mă obligă să fac ?
Nu-ți face griji, copilul meu te va scoate de acolo.
Hei ! Lăsați ăla !
Lăsați-l și întindeți-vă ! Vă rog !
Dați-mi telefonul. E o salvare pe drum.
- Dați-mi-l ! Trebuie să dau un telefon. - Calmați-vă, vă faceți rău.
Mai bine faceți ce vă spun, calmați-vă.
Trebuie să dau un telefon urgent !
Spune-i să le dea moneda. Atât vor.
Îndată ce o obțin, pleacă.
Te rog, nu vreau să mai fac rău !
Te rog !
La tine este, javră.
Părinte Manuel, spuneți-i Elenei să le dea moneda !
Moneda lui Giacomo...
Care alta ?
A ieșit din infern, traversându-i sufletul.
Tu ai văzut, Manuel, eram amândoi acolo.
O să binecuvântezi gloanțele ? Crezi că mă sperii cu asta ?
Dacă omori acest corp, cum vei explica poliției ?
Ai omorât o dată.
- Acum nu vei mai putea să scapi. - Te temi de moarte, Carmen ?
Carmen, da, eu, nu.
Vă rog, părinte Manuel !
Vă mai dau o șansă.
Vor doar să recupereze ce le-ați furat acum câțiva ani !
N-am furat nimic.
Dacă Giacomo a scos-o din infern înseamnă că nu trebuia să fie acolo.
Nu faceți asta, vă rog !
Te absolv de toate păcatele.
Nu faceți asta, părinte !
În numele Tatălui, al Fiului...
- Nu faceți asta ! - ... și al Sfântului Duh.
Amin !
Elena !
Elena, mă auzi ?
Elena !
E aici.
Fetișul. Trebuie să distrugi fetișul !
Elena !
Elena, fetișul.
Sunt eu, părintele Vergara.
Stai liniștită, Elena. Gata, a trecut totul.
Și Carmen ?
Ai împușcat-o.
- Ai omorât-o. Ai făcut-o din nou. - Carmen e bine.
E în sacristie. A leșinat.
Erau gloanțe oarbe.
Gloanțe oarbe ?
Și apa sfințită ?
Trebuie s-o conving că gloanțele o vor arde pe dinăuntru,
ca și cum ar fi, într-adevăr, posedată.
Dacă nu te poți înțelege cu un bolnav, trebuie să urmezi logica lui.
Și ce logică are chestia care era să mă omoare ?
- Ce ? - Cum adică ce ? Lighioana aia...
- Insecta aia cu picioare uriașe. - Liniștește-te.
- Era să mă omoare ! - Calmează-te.
- Nu vorbi prostii ! - Nu sunt prostii.
Am văzut-o.
Bine.
Trebuie să mă credeți.
- Era să mă omoare. - Calmează-te.
Liniștește-te.
Te cred.
Dacă nu te poți înțelege cu un bolnav,
mai bine îi cânți în strună, nu ?
Asta sunt eu pentru tine ? O bolnavă ?
Elena, dă-mi moneda aia.
Dă-mi moneda ! Vă înnebunește pe toți.
Pentru ce-ți trebuie,
dacă e doar o bucată de metal ?
Traducerea și adaptarea OLIVIA PRIMEJDIE
Sfârșitul episodului 1