Întâi îi căsătoresc, apoi, îi aduc aici, la hotelul nostru.
S-ar zice că profit de funcția mea ca să fac afaceri.
La Paris putem merge la cumpărături.
Ești căsătorit cu Merche, cu satul ăsta.
Nu vreau să-ți fac rău.
Arhivele Vaticanului.
Toate cărțile din lume sunt aici. Cărți de magie, Manuel.
Evangheliile lui Iisus.
Fugi ! Siria, Afganistan, Liban...
Moneda se va întoarce la tine. Pot trece ani buni până să te găsească.
Vrăjitoarea aia l-a scos pe bărbatul său din mormânt. Eu l-am omorât !
Eu l-am omorât !
ÎNTÂLNIREA ECUMENICĂ LIVE DIN MEXIC
Unitatea, în mijlocul pluralității religioase și culturale.
Unitatea comunităților plurale are aceeași referință,
pentru ca o singură inimă și o singură gură să-L slăvească pe Dumnezeu.
Dumnezeu e o sursă de răbdare
și ne încurajează să avem aceeași simțire.
Frați, veniți cu mine, să înălțăm...
- Elena ! - Părinte Vergara !
De câteva zile încerc să iau legătura cu dv.
- Nu e semnal bun aici. - Unde sunteți ?
Mai bine să nu știi. Te-am sunat de la Roma.
Știu. Era ceva urgent ? Mai sunteți acolo ?
Nu, nu era un loc sigur.
Ascultă, Elena,
trebuie să ai mare grijă.
Din cauza mea, o să vină după tine.
Le-am spus de monedă. Le-am zis că e la tine.
Iartă-mă, îmi pare rău.
În toate aceste luni, am încercat să ascund adevărul.
Față de tine, față de toți,
chiar și față de mine.
- Nu voiam să-l văd. - Unde sunteți, părinte ?
Asta nu contează. Contează că trebuie să fugi.
Vor face orice ca s-o recupereze.
Vreau să vin la dv.
Nu se poate.
Părinte Vergara, eu nu pot face asta singură. Am nevoie de ajutorul dv.
Spuneți-mi unde sunteți. Nu contează cât de departe.
Nu vreau să mor, ca Sandro.
Îi anunț pe Paco și pe soția lui, pe toți prietenii noștri
și, împreună, vom rezolva problema.
Tu nu știi cine e Sandro.
Ba știu.
Erați prieteni la seminar, la Roma. Dv. mi-ați spus.
Altfel, de unde să știu ?
De ce nu spuneți nimic ?
Nu mai aveți încredere în mine ?
ALEP, SIRIA
30 DE ARGINȚI
SubRip by D3athD3al3r @ Myself Team
Manolo !
- Bună ! Mulțumesc. - Dle primar...
- Bună ziua ! Ce faceți ? - Bună ziua !
- V-am adus un dovleac ! - Bună ziua !
- Foarte frumos. - Cel mai bun din zonă. 50 kg !
- Sunt convins. - Veniți !
Luați-l ! Haideți, că puteți !
- Așa ! - Hai !
- Poți să mă ajuți ? - Hai, că puteți !
Bravo !
- Foarte bine, dle primar ! - Mulțumesc, Rogelio.
Nu, e pentru dv. ! Luați-l !
- Nu, te rog. - Ba da.
- Nu pot să-l car. - E pentru dv. ! Pentru tot anul !
- Mă bucur să vă văd. - Bine.
- Piedad ! Ce tânără arăți ! - Mulțumesc.
- Nu te dai cu creme, nu ? - Cu apă și cu săpun.
- I-auzi ! - Da.
- Dă-mi un pupic, că te pricepi. - Fugi de-aici, lingușitorule !
N-am nimic.
Foarte bine.
- Putem vorbi puțin ? - Acum ?
Doar o clipă.
Manolo...
Vino, te rog !
- Cum să-ți explic... - Paco, n-avem timp.
Ce e ?
Nu mai pot, Merche.
Ce nu mai poți ?
Cu toate astea.
- Cu campania ? - Nu...
Cu toate.
Stai puțin, Paco... Ce vrei să spui ?
Că nu mai pot să salut oamenii, să fiu zâmbitor...
Nu-mi mai iese.
Nu-ți iese ? Minunat !
Nu mă entuziasmează, Merche.
Eu n-am vrut niciodată să fiu primar, tu știi asta.
Mi-e tot mai greu să le zâmbesc oamenilor în fiecare zi. N-am chef.
Cică n-are chef...
Și ai impresia că eu am chef ?
Crezi că mie îmi place să fac toate astea ?
Nu știu.
Crezi că o fac de plăcere, nu ?
- Da... - Asta e muncă, nu distracție !
Poate că ceilalți vin să se umple de vin și de cârnați,
dar noi muncim. Să-ți intre bine în cap !
Da, Merche.
Facem asta de ani întregi, și tot nu pricepi.
Parcă ai fi un țânc.
Te plictisești și vrei să pleci !
Înainte îmi era indiferent, dar acum mi se...
Mi se pune un nod în gât, Merche.
Scapă de el ! Trebuie să vorbești.
- Acum ? - Da, te așteaptă.
Dle primar !
Vă mulțumesc tuturor că ați venit.
Ați văzut cum e în sat, nu ?
E plin de prieteni care au venit aici ca să ne împărtășească
tot ce e mai bun în zona noastră.
Da...
De trei ani muncesc pentru acest partid...
Cine ar fi zis ?
Cu fiecare an care trece, sunt...
Sunt mai mândru să lupt pentru tradițiile noastre.
Gata, mă opresc aici.
Precis vă gândiți la masă.
În satul ăsta, la mâncat nu ne întrece nimeni.
Da...
Ce să vă spun, ce nu s-a spus deja ?
În fiecare an spun același lucru,
pentru că vine un moment în care lucrurile sunt cum sunt...
Sau nu.
Sau nu, pentru că te poți schimba,
poți să faci o schimbare la 180 de grade.
Să te reinventezi, cum se spune acum.
Să ieși din zona ta de confort. Asta o să fac.
Îi voi lăsa pe alții să vorbească.
Poate că au lucruri importante de spus.
Eu vă mulțumesc pentru acești ani.
M-ați făcut să mă simt iubit
și mândru să fiu primarul vostru.
Așa că...
Vă mulțumesc din suflet.
- Pleacă ? Nu se poate ! - Asta am așteptat atâta ?
- Sergent Laguna ? - Da.
María Salcedo.
Colega mea, Cristina Miralles.
Spuneți.
Lucrăm la Ministerul de Interne.
Ne-au trimis de la Madrid.
Da, am primit un e-mail, dar vă așteptam mâine.
Am venit acum.
Sigur, dacă sunteți foarte ocupat acum...
Nu... Acum e perfect.
Veniți cu mine ?
Soția mea v-a pregătit două camere la secție.
Nu vă deranjați, nu e nevoie. Ne-am cazat la hotel.
La hotel ? I-auzi...
Sigur, e mult mai comod. Nu se compară.
Dacă vreți...
Aici aveți toate informațiile.
Sunt dosarele din ultimul an.
Dacă vreți să le verificați, nu vă grăbiți. Eu vă aștept în piață.
Nu va fi nevoie. Le-am citit pe toate.
Bine.
E cam ciudat numărul rapoartelor din ultimele luni. Nu-i așa ?
Ba da. Adevărul e că am avut un an destul de aglomerat.
- Aglomerat ? - Cu multă muncă, vreau să spun.
Nu suntem obișnuiți.
În cinci ani, ați redactat trei rapoarte.
În ultimele șase luni, douăzeci și cinci.
Printre ele, mai multe decese, o dispariție, două tentative de suicid.
Nici eu nu înțeleg. Nu știu ce se întâmplă în satul ăsta.
- De-asta am venit. - Nu știți ce recunoscător vă sunt !
De câteva săptămâni tot cer întăriri.
Noi nu suntem întăririle. Acum, dv. sunteți întăririle.
Începând de azi, preluăm conducerea acestei divizii teritoriale,
iar dv. ne veți răspunde direct nouă.
Desigur.
Am vrea să începem cu cel mai recent eveniment,
dacă sunteți de acord.
Jesús Ágreda García.
Tulburarea ordinii publice, împușcături pe drumul public, împotrivire la arest.
E un om bun. A luat-o razna.
Unde e acum ?
Acasă, așteaptă procesul. N-a făcut rău nimănui.
- Am vrea să vorbim cu el. - Nu e prea vorbăreț.
- Dacă vreți, mâine pot să-l sun... - Mai bine, chiar acum. Nu credeți ?
Ba da, sigur, mult mai bine. De ce să așteptăm până mâine ?
Mamă...
Iar a venit Laguna. E cu încă doi.
Bună, Rosario ! Uite ce a crescut !
Am venit să-i punem câteva întrebări lui Jesús.
E la animale.
Du-te să-l chemi pe tatăl tău.
Nu, tu stai cu copilul. Mă duc eu.
Ce drăguț este ! Cum îl cheamă ?
Jesús, ca pe bunicul lui.
- Și tatăl lui ? - Nu știm cine e tatăl.
Eu știu, dar n-am de gând să spun.
Stai în casa noastră.
Cred că nu-ți cerem prea mult să ai puțină încredere.
Da, încredere... Ca să-l împuște taică-meu...
Nu știe ce spune.
Soțul meu e un om normal. Cam de modă veche.
Dar atât.
Jesús !
Trebuie să vorbim.
Stai liniștit, totul e în regulă,
dar au venit niște persoane de la Madrid, să verifice totul pe-aici,
și vor să-ți pună niște întrebări.
Ce o să mă întrebe ?
Tu limitează-te la declarația pe care am făcut-o împreună.
Adică...
Trebuie să mint iar.
Nu mă enerva, Jesús ! Am discutat deja despre asta.
Dacă spui că ai omorât pe cineva, mergi la închisoare, să-ți fie clar.
Ai luat pușca pentru că erai tulburat din cauza celor întâmplate cu fiica ta.
Te-ai dus în piață și ai început să tragi. Punct.
Cealaltă treabă s-a întâmplat demult, e deja de domeniul trecutului.
Acum doi ani, am omorât un om.
Și a apărut viu în piață.
Tu vrei să mă distrugi ?
Vrei să mă distrugi ?
Nici eu nu înțeleg nimic din ce se petrece aici,
dar, ca să vă ajut pe tine și pe familia ta, nu spun nimic.
Și tu o să faci același lucru. Ne-am înțeles ?
Nu știu pe cine naiba ai omorât acum doi ani,
dar e clar că nu era soțul Elenei.
Așa că scoate-ți asta din cap. E clar ?
Te așteaptă.
- Aveți puțină răbdare. Vine imediat. - De o lună nu doarme.
Se trezește noaptea, se învârtește prin casă...
Se căiește, vă spun.
- Soțul dv. bea ? - Poftim ?
Consumă alcool sau alte substanțe ?
O fi tatăl meu un ticălos, dar nu e nici bețiv, nici drogat, da ?
Chiar el afirma în declarația lui că era sub efectul alcoolului.
În acea zi, da, dar nu e ceva obișnuit la el.
Nu știu de ce întârzie atâta. Nu știu ce face.
Să mergem !
Asta nu-mi place deloc.
- Nu va fugi, vă asigur. - De ce să fugă ?
Nu !
Nu ! Nu !
Liniștește-te !
- Dumnezeu e cu tine ! - Nu ! Lăsați-mă !
Nu-mi puteți face asta. Nu vreau asta.
Pace. Suntem stăpânii păcii.
Sunteți necredincioși. Nu-mi puteți face asta.
- Nu. Lăsați-mă ! - Vă rog, veniți cu mine !
- Vă rog, veniți cu mine. - Ce e ?
Allah ! Allah !
M-ați omorât. Sângele nostru e foarte valoros...
Nu mai pot să stau aici nici o clipă. Nu trebuia să vin.
Am fost un laș. Fug, și asta nu-mi place deloc.
E cea mai bună soluție. E imposibil să te găsească aici.
Nu sunt foarte convins.
Ai fost imprudent ?
Ai folosit mobilul ? Ți-am spus să nu faci asta.
Credeam că e Elena.
Te-am adus aici ca să nu vorbești cu nimeni.
Trebuie să vorbesc cu ea. Trebuie să-i spun ce se întâmplă.
Dacă te apropii de ea, îți atragi dușmanul.
Îți detectează prezența prin frica ta.
Răspunde la întrebarea asta...
Dacă te rog să n-ai încredere în nimeni, de ce ai încredere în mine ?
Pentru că nu vrei să știi unde e moneda.
Normal. M-ar urmări, așa cum face cu tine.
De ce îți riști viața venind aici ?
Situația e mult mai gravă decât ne-am imaginat.
Nu pot lua legătura cu sfântul părinte.
El îi controlează pe toți membrii Curiei care sunt în contact cu el.
Acum, Santoro e stăpânul Vaticanului.
Dacă ne ascundem, va fi în continuare.
Ascultă-mă !
Înainte de prânz, într-o audiență privată,
un bărbat înarmat cu un cuțit l-a atacat pe papă.
A fost rănit grav și a pierdut mult sânge.
Multă lume va spune că doctorul i-a salvat viața, dar noi doi...
... știm că a mai fost ceva.
Relicvele !
Forța pe care o emană obiectele sacre din biserică
l-au protejat, pentru că balanța se înclină încă în favoarea noastră.
Dar, când dușmanul va pune mâna pe cei 30 de arginți,
puterea lui va fi evident mai mare.
Manuel...
Au deja 29.
Totul depinde de Elena. Ce putem face ca s-o punem în gardă ?
Lumea viselor.
- Cum am făcut cu Sandro ? - E singura soluție.
Și Santoro o cunoaște.
- Ne poate găsi. - Acolo ? Nu...
Dușmanul tău e ca un copil.
Poate să ne găsească
sau să se piardă pe drum.
Viața în pădurile de pe toată planeta...
Viața se pune în mișcare în funcție de cursul soarelui.
Îndată ce soarele apare la orizont,
jungla se transformă într-un vârtej de activități...
Ai văzut-o pe Elena ?
În junglă trăiesc jumătate dintre toate speciile,
așa că aceasta se transformă într-un ocean de sunete, o junglă sonoră
în care fiecare specie pare să vrea să-și impună dominația.
A văzut-o cineva pe Elena ?
Din acest motiv, multe specii încearcă să supraviețuiască...
Într-un mediu ostil, prădătorii caută...
Oricum, era de așteptat.
Pe tine nu te miră niciodată nimic.
Și tu parcă ești pe altă planetă.
N-ai văzut cum se uita la el ?
Îl sorbea din ochi.
De când a venit în sat, și-o trage întruna.
Cu ăsta și cu mai mulți.
Curvă nenorocită !
În timp ce Merche își face inimă rea.
Poftim, draga mea !
Ce vă uitați așa ?
Ăsta e cel mai rău.
E mai vinovat decât toți.
Întâi îi umple capul cu nebuniile lui, apoi, o lasă singură, moartă de frică.
Părinte ! Vreți puțin ? Ca să vă omorâți foamea.
Cum știu că ești tu ?
Știu unde e ascunzătoarea ta secretă.
E în biserică, după o fecioară de lemn.
Bine, mai spune-mi ceva. Ceva ce știm noi doi.
Mă placi...
Și asta te agită.
Te face să te simți vinovat.
Asta se întâmplă cu jumătate din sat.
Stropești gloanțele cu apă sfințită.
Elena, amândoi visăm, dar nu suntem singuri. Ne pot auzi.
Întoarce-te în sat ! Ne întâlnim acolo.
Totul depinde de tine.
Dacă găsesc moneda, suntem pierduți.
Trebuie s-o aperi cu viața ta până mă întorc eu.
N-o mai am.
Cum adică n-o ai ?
Îmi făcea rău.
Am încercat să mă despart de ea.
S-o arunc departe, așa cum arunci o piatră în mare.
Și nu vreau să se întoarcă.
Ce ?
Mi s-a spus că se va întoarce la mine.
Că se va întoarce ?
Așa ți s-a spus ?
Îmi pare rău, Rosario.
Lasă-mă, nu mă atinge ! Tu ești vinovat de toate !
Cu ce drept ?
Ați venit la mine acasă, ați pus întrebări...
Și le-ați spus tuturor de necazul fiicei mele !
Mamă, te rog...
El nu era așa ! Voi toți i-ați luat mințile !
Și voi, la fel !
Ați spus că e un bețiv și câte și mai câte !
Unde e ?
Unde e celălalt ?
Unde e Laguna ?
Unde ești ? Arată-te, dacă îndrăznești !
Unde ești ?
- Două cafele cu lapte. - Atunci, două scurte cu lapte.
Nu, una scurtă cu lapte are prea puțin lapte. Vreau mai mult, dar nu foarte.
- Ăsta e idiot ? - Ușurel...
Și, cu puțin respect, suntem funcționari de la primărie.
- Isabel ? - La cimitir.
I se simte lipsa.
Ce perioadă...
Au venit oameni de la minister doar ca să vadă ce se petrece în satul ăsta.
- Și acum dau peste asta. - Altă sinucidere.
Eu nu înțeleg cum de un tip care a tras pe stradă în stânga și-n dreapta
este eliberat a doua zi.
Și cu o armă acasă...
Mai dă-mi unul, Ricardo !
Haide, haide !
Unde e ?
Ăsta. Ăsta e.
Ce e ? Eu n-am făcut nimic.
Vino cu mine ! Vino cu noi !
Asta e harta orașului. Noi suntem aici.
Acesta este castelul medieval. Casele principale sunt aici.
Aceasta e închisoarea, iar aceasta e intrarea principală.
Castelul e deschis acum ?
Nu cred. Turul începe la patru.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Nu vorbești cu mine ?
Nu. Nu am nimic de spus.
Ba da. Avem doi agenți de la minister la hotel.
Presupun că vor vrea să vorbească cu tine, dacă mai ești primar.
Ce ni se întâmplă, Merche ?
E foarte clar ce ni se întâmplă, Paco.
Ai spus-o în piață, în fața tuturor,
așa, deodată, fără să te consulți cu nimeni.
Nu-i adevărat, Merche.
Eu voiam să vorbesc cu tine, dar tu nu vrei să mă asculți.
Sigur. Totul trebuie să fie când și cum vrei tu, nu-i așa ?
"Mă plictisește să fiu primar."
Și hop ! O spun așa, într-o veselie !
Îți dai seama cât de egoist ești ?
- Te gândești numai la tine. - Bine.
Tu te-ai gândit
că ceea ce faci îi afectează pe cei din jurul tău, familia ta ?
Afectează ceea ce construim noi doi, împreună ?
Nu mă poți obliga să fac ceva ce nu vreau să fac.
Fii serios... Până la urmă, tot eu trebuie să cer iertare ?
Tu trebuie să fii mereu victima ?!
Tu suferi cel mai mult ! Noi, ceilalți, suntem aici ca să te consolăm,
dar eu nu m-am căsătorit pentru asta.
Atunci, de ce ne-am căsătorit ?
Eu nu mai știu de ce ne-am căsătorit, Merche.
Dacă începi așa, mai bine pleacă.
Înainte, aveam un proiect comun, care era foarte simplu.
Să fim fericiți.
Tu chiar crezi că suntem fericiți acum ?
N-am de gând să vorbesc despre asta, Paco.
Dar despre asta trebuie să vorbim. Asta contează.
Ce vrei să-mi spui, Paco ?
De un an, parcă suntem doar asociați la o firmă.
Sincer, nu mai știu dacă ne mai unește ceva.
Tu ai știut de la început. Știai că nu pot avea copii !
Așa că nu-mi spune acum că suntem doar o firmă !
- N-am spus asta. - Du-te dracului !
Ce crezi, că sunt proastă ? Că nu știu de unde vin toate astea ?
- De unde vin ? - Chiar crezi că ai vreo șansă cu ea ?
Tu crezi că, acum, că soțul ei e mort, va alerga la tine ?
A plecat, Paco, și te-a lăsat baltă.
Du-te după ea !
Du-te, dar pe mine lasă-mă în pace !
Eu știu ce fac cu viața mea ! Ai auzit ?
Și voi la ce dracu' vă uitați ?
Ticălosule !
Vorbești spaniola ?
Dacă mă ascultă cineva, da.
Mă numesc Ahmed. Voi face traducerea.
De ce ești aici ?
Misiunea mea e să ajut oamenii.
Dacă ai vrea, într-adevăr, să ne ajuți, ai lua o armă. Cum am făcut eu.
Nu toate se rezolvă cu armele.
Cine ascunde o cruce pe sub haine e dușmanul nostru.
Cine te-a trimis aici, să ne spionezi ?
Oricine nu gândește ca voi e dușmanul vostru ?
Dușmanul nostru e diavolul și cine vrea să-L distrugă pe Allah.
Atunci, suntem în aceeași tabără.
Bună seara !
- Vă cunosc ? - Asta nu e important.
Puteți merge normal ?
Sigur. De ce mă întrebați ?
- Uite ! - Minunat !
- Cum stați cu vederea ? - Destul de bine.
Dar am nevoie de ochelari ca să citesc ziarul.
Nu vă faceți griji. Azi nu veți citi ziarul.
- Pentru mine ? Ce frumos ! - Așa e.
Veniți cu mine !
Dle Antoine, unde mergeți ? Nu puteți ieși acum.
Soția dv. ?
Da, soția mea
și copilul, Alfonso.
E de când lucram în Burgos.
Copilul trebuie să fi avut patru ani.
Acum studiază la Madrid... Telecomunicații.
Și soția mea e sus, pregătește cina.
- Dacă vreți, urcați, s-o cunoașteți. - Poate, altă dată.
Acum vrem să vorbim cu Paco, dacă nu vă deranjează.
Sincer, nu știu cu ce ar ajuta cazul o discuție cu Paco.
E primarul satului, nu ?
Și e căsătorit cu Mercedes Gandía,
proprietara abatorului și a hotelului din sat.
Da, așa e.
Dar, conform raportului, era cu Elena Echevarrí­a, medicul veterinar.
Era cu medicul veterinar când s-a sinucis soțul ei ?
Și ce e rău în asta ?
Bună seara !
Luați loc, vă rog.
La ce te gândești ? Parcă ai fi departe.
Mă gândesc la lasagna.
- Știi ce mi se întâmplă ? - Nu.
Mi-e foarte greu să recunosc fericirea când o văd.
N-am avut-o niciodată în fața mea. M-a ocolit mereu.
Mi s-a scurs printre degete.
Și acum, că o am în fața mea,
nu vreau s-o pierd.
- Mi-e foame. - Și mie.
Cred că amândoi merităm asta.
Știi de câte ori mi-am imaginat că stăm așa cum stăm acum ?
Nu doar pentru sex, și ăsta e...
Dar e senzația aia
când iei cărțile și ai patru ași în mână.
Nu cred că a fost noroc. Ai muncit pentru asta.
Ai fost insistent, ai încercat o dată și încă o dată...
Până la urmă...
Când îmi doresc ceva,
merg până la capăt. Întotdeauna.
Noroc !
Bună seara, domnule !
Spui că nu a fost doar noroc.
Dar eu zic că da.
Mi s-a întâmplat un lucru. Poate îți vine să râzi...
Ce ai pățit ?
Mai știi restaurantul ăla japonez unde voiam să te duc ?
Acela unde îți curăță peștele la masă și ți-l servesc direct ?
Exact. Acum o lună, am fost acolo cu prietenii mei.
Eram destul de tulburat, pentru că mă gândeam întruna la tine.
În orice caz...
Bucătarul a băgat mâna în pește. Deodată, pac !
A scos asta.
Nu, nu cutia. Ce e înăuntru.
Mă ceri în căsătorie ?
Ești nebun ?
Stați puțin... Mă întrebați pe mine
dacă Elena avea o relație bună cu soțul ei ?
Da, vă întreb dacă Elena s-a bucurat când s-a întors soțul ei,
după ce a dispărut doi ani fără să dea explicații.
Bineînțeles că s-a bucurat. Unde vreți să ajungeți ?
La ce s-a întâmplat exact la baraj. Dv. erați acolo.
- Și Laguna era acolo. - Avem deja declarația lui.
Cum ați defini relația dv. intimă cu ea ?
Intimă ?
Mai bună sau mai rea decât relația ei cu soțul ei ?
Discuția asta începe să mă incomodeze. De acord ?
Bine... Atunci...
Roque...
Eu țin mult la tine.
- Azi a fost minunat. - Nu ! La naiba !
Elena, nu știam unde s-o pun.
Ce e ?
Deschide-o ! O să cazi pe spate.
- Ce-i asta ? - Iartă-mă, Elena.
Nu știam că te va afecta atâta. Credeam că îți va plăcea.
E o monedă identică cu cea pe care mi-ai arătat-o. Mai știi ?
Ai spus că ai pierdut-o.
N-am pierdut-o, am aruncat-o.
Pentru că voiam să scap de ea. Înțelegi ?
De unde era să știu ?
Am păstrat-o pentru că am crezut că era un semn al destinului,
ceva ce ne unește. Mi-am spus: "Ce frumos ! Moneda pierdută de Elena,"
"tocmai în burta unui pește..."
"Se va întoarce la tine."
Poftim ?
Mă întorc imediat, Roque.
Pot ?
Elena, în sfârșit ! Te-am sunat de câteva ori, dar...
S-a întors.
- Ce ? - Moneda.
S-a întors și e pe masă.
Dublura a spus că se va întoarce la mine și s-a întors.
Ești sigură că e aceeași ?
Paco... Mi-e frică.
Nu-ți face griji, vin la tine. Unde ești ?
La Paris.
- Totul e în regulă, domnule ? - Da.
Vă aduc lasagna ?
Nu. Nota de plată, vă rog.
Luați asta.
Luați totul.
Elena ! Elena !
Elena !
Nu...
Elena !
Să mergem !
La naiba !
Ce ai, Paco ?
Ce faci ? De ce nu te întorci ?
Roque...
E bine ?
Cred că a murit.
Poftim ?
Dar...
Ce s-a întâmplat ?
Nu știu.
La naiba !
Ce dracului e asta, Paco ?
Pot să știu ce naiba faceți ?
Deocamdată, stau aici.
Sunteți în viață
pentru că n-am tradus niciun cuvânt din ce ați spus.
Asta nu merge așa. Nu se poate dialoga.
Recunoașteți toate acuzațiile și tăceți.
- De ce m-ai ajutat ? - Nu vă faceți iluzii, părinte.
Urăsc tot ce reprezentați dv.
De-asta sunt aici, ca să lupt și să mor pentru ceva ce merită osteneala.
Lucrurile nu sunt așa cum ți-ai închipuit, nu ?
Nimic nu e cum îți imaginezi,
dar e mai bună o secundă de adevăr decât o viață întreagă de minciuni.
O secundă, da.
Să iei cuțitul și să-i tai gâtul cuiva care are un sac în cap.
Dar lucrurile se complică atunci când trebuie să tot faci asta, nu ?
- Îți dă timp să te gândești. - Îndrăzniți să dați lecții de dreptate ?
Toate astea au fost provocate de oameni ca dv.,
care, cu vorbe frumoase, se uită în altă parte.
Când oamenii mor pe capete !
Asta voiai să-mi spui ?
Mai sunt doi prizonieri,
un jurnalist și o femeie de la un ONG.
Veți fi executați toți trei mâine, în zori.
Băieți, dați aia jos imediat ! Vă rog !
Mâine avem un botez. Trebuie să fie totul liber !
- Merche, draga mea ! - Merche, frumoaso !
- Ce faci, scumpo ? - Muncesc, ca de obicei.
Ce succes a fost mitingul soțului tău ! Nu-i așa ?
N-a fost rău. Cred că am obținut majoritatea.
Precis. Oamenii vă iubesc mult.
- Da... - Ascultă...
Vrem doar să știi că poți conta pe noi pentru orice.
Știi asta. Nu-i așa ?
Dacă vrei să vorbești, suntem aici.
La bine și la rău.
Dacă nu ne ajutăm între noi...
Cine s-o facă ?
- Mulțumesc. - Când mi-a spus Remedios...
Nu mi-a venit să cred.
Nu e definitiv.
Soțul meu are mult de lucru. E doar oboseală.
S-a mutat la o pensiune fiindcă e obosit ?
Ce pensiune ?
Cea de la bar. Camerele de sus, pe care le închiriază.
Asta spune Remedios ?
Zice că l-a văzut pe soțul tău venind cu două valize.
- Nu știu. Poate că... - Nu trebuie să ne dai explicații.
Nu ești prima care trece printr-o asemenea situație.
Vine o vârstă la care bărbații se prostesc rău.
Intră în panică, pentru că văd că îmbătrânesc
și vor să recupereze timpul pierdut.
Cu mine n-a pierdut timpul, Consuelo.
- Sigur că nu. Dimpotrivă. - Cu tine a câștigat la loterie.
Ăsta e adevărul. Nu știu să aprecieze ce au acasă.
Nu te mai gândi atâta. Tu trebuie să te concentrezi.
Pe ce ?
Să te faci frumoasă, să ieși în oraș, să te vadă frumoasă.
Îți pui o rochie nouă, te machiezi puțin...
Niciodată nu ești fardată.
Cum să fie, dacă muncește tot timpul ?
Ațâță puțin focul, Merche.
Da, amestecă puțin jăraticul, că, altfel, se stinge.
Asta rămâne între noi. Dar știi tu cine... e la Paris !
Ne-a spus Puri, cea care face curat la castel.
- E cu Roque. - E momentul potrivit să încerci.
Nu trebuie să te dai bătută.
Ăia doi s-au combinat.
Și ce legătură are asta cu soțul meu ?
Ce târziu este ! Și eu n-am făcut mâncarea.
Bine, Merche. Să rămâi la fel de frumoasă.
Pe curând !
Doamne Iisuse Hristoase,
știu că viața mea e în mâinile Tale,
ca și a lui Sandro...
Și a atâtor altora care și-au dat viața...
Pentru această bucată de lemn.
Ce vrei de la mine ?
Înțeleg,
nu merit îndurarea Ta.
Nu merit iertarea Ta.
Acum câțiva ani, cineva mi-a spus că Îți place să ne vezi suferind.
Eu m-am supărat.
Cu toate astea, acum...
Ahmed !
Ce faci ?
N-avem nevoie de fața ta fericită.
E aici.
Vine !
- Antonio, du-te dracului ! - Vine !
- Antonio ! - A venit !
E aici ! A venit !
Taci, că-mi trezești copilul !
E aici !
Vine ! E aici !
E aici !
Taci odată !
Vine !
E aici !
Antonio !
E aici !
Bagă arma la loc ! Ce naiba faci cu ea ?
- Antonio... - La dispoziția dv.
E târziu. Pe cine aștepți ?
- Pe noul preot. - A venit un nou preot ?
Celălalt a plecat. Nu se mai face slujbă.
Acum mergem la Sepúlveda.
Dar l-au sunat pe episcopul de la Segovia și au cerut un preot nou.
Folosești cârje pentru că ai avut un accident, nu ?
N-a fost un accident. M-am aruncat din turlă.
De ce ?
Mi-au spus s-o fac.
Cine ?
Vocile.
Da...
- Tu îi știi pe toți de-aici, nu ? - M-am născut aici.
Ce-ar fi să vii cu noi, să stăm puțin de vorbă ?
Nu pot, îl aștept pe preotul cel nou.
Și dacă te invit la o cafea ?
Cu gogoși ?
- N-avem gogoși. - Un sendviș cu șuncă.
Antonio... Ce se întâmplă în sat ?
Cum adică ?
Lucruri ciudate, morți, dispariții...
E normal tot ce se întâmplă.
E adevărat că oamenii din sat au dat foc cabinetului veterinar ?
N-am făcut-o eu, eu nu eram aici.
Bine. Dar știi cine a fost ?
Toți, în afară de mine.
De ce au făcut-o ?
Pentru că le-a cerut-o preotul.
Părintele Vergara le-a cerut să ardă casa ?
Nu. Preotul, nu.
Reflexia lui în oglindă.
Preotul, primarul și doctorița erau de partea cealaltă.
Când au ieșit din oglindă, n-au putut face nimic.
Totul era ars.
Înțeleg.
Și ce căutau de partea cealaltă a oglinzii ?
Întâi, au trimis un copil care era un păianjen, ca să-i sperie.
Dar n-au reușit.
Ea e foarte curajoasă.
Apoi, au încercat cu o fată,
cea care a dispărut.
Dar tot n-au reușit să-l convingă.
Pe cine ?
- Pe preot ? - De ce ?
Ce vor de la preot ?
Vocile vor să fie unul de-al lor, dar el nu vrea.
Acum vor doar să-l omoare.
De-asta a plecat la Roma și i-a spus totul papei.
Ce a pățit soțul doctoriței ? S-a sinucis ?
Nu, l-a omorât Jesús.
Cel care s-a aruncat în baraj era altcineva.
Cine ?
O sperietoare de ciori.
Am dat-o naibii...
E aici...
E aici ! A venit !
E aici !
Uite-l... Săracul...
E aici ! Vine !
Ar trebui să-l convingă cineva să coboare. E invalid, poate să cadă.
Asta mă întristează cel mai mult în sate...
Ignoranța, înșelătoriile, poveștile babelor...
Tot ce pare inofensiv și poate să facă mult rău, până la urmă.
Ce-i acolo ?
Ce ?
Acolo, pe drum. Nu vezi ?
- Nu văd nimic. - Ba da !
E... un om.
La naiba !
E un preot.
Măi să fie !
E aici !
Vine !
E aici ! A venit !
Ce are cu el ?
Bună seara ! Scuzați-mi întârzierea. Mi s-a oprit mașina la doi kilometri.
A trebuit să vin pe jos.
Cine sunteți dv. ?
Sunt noul preot. M-a trimis episcopul de la Segovia.
Traducerea și adaptarea OLIVIA PRIMEJDIE