E a mea.
A mea, a mea, a mea!
Moneda! Dă-mi moneda.
Quod saepius resurrectioni carnis resistitur.
30 DE ARGINŢI
UN AN MAI TÂRZIU
Un algoritm e un calcul matematic
care urmăreşte interacţiunile oamenilor,
mai ales ce lucruri cumpără.
Vreau să spun că trebuie să te mai dai cu lumea,
copiii se uită numai pe TikTok. Suntem un fel de boomeri.
Eşti un măgar. Măgar.
- Voiam să spun... - Mă faci boomer.
Trebuie să te deschizi un pic.
Avem loc să creştem. Dacă tu foloseşti tonul ăsta...
"Ton neutru" înseamnă să ai acelaşi ton mereu?
Sigur, un ton misterios dă mai bine.
- Bine, deci... - Uită de reportajele clasice.
- E ciudat locul ăsta. - Un orăşel de munte, nimic deosebit.
Nu, nu. Se întâmplă lucruri stranii aici.
Tu nu crezi nimic niciodată.
Frate, ce nebunie!
Simţi energiile deja.
Când veneam cu părinţii mei, mâncam friptură de miel acolo.
Nu era aici.
- Uau, incredibil! - Doamne!
Rămâi acolo, aşa. Hai.
Cinci şi acţiune.
- Neutru. - Ce faceţi, Şobolanii Nopţii?
Ce orăşel, nu?
Suntem în Pedraza să aflăm
ce s-a întâmplat
în acea zi fatidică de octombrie 2019.
Unde sunt oamenii?
I-a înghiţit pământul?
Mai sus, mai sus.
Ştim că n-a fost o epidemie
sau evacuare forţată.
Unii au fugit.
Frate, nu mă filma de aproape că nu arăt bine.
- Nu, arăţi super, pe bune. - Arăt ca naiba, ce dracu'.
- Dă-te înapoi. - Lumina cade bine.
Fără prim-planuri! Mereu îţi spun să nu faci zoom in.
- Scuze. - Nu da zoom in.
Alţii au ajuns în clinici de psihiatrie.
Ţipând, plângând,
fără să poată explica ce se întâmplase.
- E adevărat? - Ce?
- Ştim asta? - Sigur că da.
- Există fotografii? - Ce?
Dacă ai de gând să trânteşti asta... Există vreo filmare?
- Ce filmare, frate? - S-o edităm.
Dacă exista o filmare, nu mai eram aici.
Filmăm când mergem la clinica de psihiatrie, bine?
MADRID, SPANIA
María Salcedo, 50 de ani, locuiţi în Madrid.
Aşa este.
Iertaţi-mă, de cât timp aţi ieşit din spital?
- De o săptămână, cred. - Credeţi sau sunteţi sigură?
O săptămână şi două zile.
- Cum vă simţiţi acum? - Ameţită.
Am aici declaraţia dvs.
Credeţi că aţi putea răspunde la câteva întrebări?
Da, sigur. De asta mă aflu aici.
Care a fost motivul investigaţiei dvs. în Pedraza?
Să elucidez o serie de decese apărute într-o scurtă perioadă.
Şi dumneavoastră eraţi de părere că trebuie investigat
comportamentul forţelor de ordine locale.
Să supervizaţi munca agentului dispărut, Laguna?
- Exact. - Şi ce concluzii aţi tras?
N-am ajuns niciunde.
De fapt, după un anumit punct,
recunosc că nu înţeleg deloc ce s-a întâmplat.
Ce vreţi să spuneţi?
M-am văzut făcând lucruri pe care nu le puteam controla.
- Lucruri? Ce lucruri? - Nu puteam lua decizii.
V-a forţat cineva să faceţi ceva?
Da, desigur. Pe mine şi pe colegii mei.
Pe toţi locuitorii oraşului.
Cineva ne controla minţile.
Bine. Înţeleg.
Nu, nu înţelegeţi. Nu puteţi înţelege.
Nici unul dintre voi nu poate înţelege.
Ceea ce înţelegem noi e că partenerul dv., agent Miralles, e mort.
- Ştiaţi asta? - Da, ştiu foarte bine.
Dacă nu vă puteaţi controla, despre ce vorbim?
Aţi fost drogată, hipnotizată, poate?
Totul a început când...
... când s-a lăsat ceaţa.
Să fiu al naibii!
Ce dracu' faci?
Dau un pic de viaţă locului.
Nu, nu. Du drăcovenia aia de aici.
- De ce? - Pentru că e o păpuşă de porţelan.
- Şi? - E clişeul absolut.
E penibil, nu de speriat.
- Dă-o deoparte. - Bine.
Bine.
Cinci...
Toate sunt cum le-au lăsat,
ca şi cum au rămas fără viaţă într-o clipită.
Hainele, în dulap.
Mâncarea, pe masă.
Drace.
Hei!
Aţi greşit persoana.
Hai!
Repede!
Grăbeşte-te naibii!
Ai filmat?
N-am avut timp.
- Pe bune? E o glumă. - Ce?
Nu, n-am filmat. Lasă-mă în pace.
La naiba!
Bună ziua.
Salut.
- Căpitane! - Ce faci, Paco?
Bine, suntem bine.
- Uite ce am adus. - Pentru mine?
Credeai că am uitat?
Gogoşi. De ce te-ai deranjat?
Să te mituiesc. Ce face Frumoasa Adormită?
Minunat. Drăguţă ca întotdeauna, ştii asta.
- Mersi mult. - Baftă.
Se poate?
Bună dimineaţa. Ce mai faci?
Pentru tine.
O să-l schimb, e ofilit.
Am primit banii. În sfârşit.
Ai avut dreptate.
Oamenii ăştia aşteaptă până în ultima secundă.
Dar eu nu mă plâng, eu nu...
E bine că am avut de lucru.
- Ar trebui să sunăm la poliţie. - Lasă.
Nu mai contează.
Un bummer. Am dat cu piciorul unei şanse imense, dar nu contează.
- Cam multă sârmă ghimpată. - Cred că au intrat aici.
- De unde ştii? - N-ai unde altundeva să te duci.
ZONĂ MONITORIZATĂ VIDEO
ACCESUL INTERZIS
Vezi tu acum dacă sunt bummer sau nu.
Ia te uită.
Doamne! O dronă.
Da.
- Ce rază de acţiune are? - Cinci kilometri.
Păi şi?
- Ce crezi? - Mişto.
- Este, nu? - Da.
Spune din nou că mai bine filmezi singură.
Filmez mai bine singură.
- Bine, o strâng. - Nu, nu. Drace. Dă-i drumul.
Bine.
Uau.
Să vedem ce naiba... Cum funcţionează?
Să-mi trag una.
- Ei sunt. - Sunt mulţi, nu?
Ce fac?
Ne-au văzut.
Şi ce fac?
Drăcia naibii.
Isuse Cristoase. E groasă, hai.
Nu, stai, stai.
- O aduc înapoi. - Hai, frate!
O am, o am!
Hai că vine!
N-o controlez eu.
Hai, Jonás!
Hai, repede!
Futu-i. Să-mi trag una!
Drace.
Drace!
SEPÚLVEDA, SPANIA
Te-am ascultat. I-am spus:
"Uite ce e, nu se poate să-mi iei din bani.
Nu ajung până la 4 pentru că busul mă lasă prea departe".
Cred că a reacţionat bine.
E prea întuneric. Stai aşa.
Ia să vedem...
Ai văzut ce fain e azi?
Ieşim la o plimbare?
Glumesc. Te tachinez, să văd dacă reacţionezi.
- Paco, scuze, tu sau eu? - Bună.
- Eu? - Eşti sigur?
Am exersat. Sunt aproape la fel de bun ca tine.
Bine, dar să nu te vadă nimeni, că mă concediază.
De ceva, suni, da?
Bine, te anunţ.
Ia să vedem...
Aşa...
Asta vine aşa.
Unu,
doi,
şi trei.
Aşa.
Dacă te doare, să spui, da?
Nici nu ştii cât de mult vreau să vii acasă, Elena.
Mai ceva ca o casă, o cameră de 8 metri pătraţi.
Dar am încercat s-o fac să arate precum casa ta.
Ştii? Cu mobilă.
Am luat-o de la Ikea. Şi patul, tot.
Dar nu le-am personalizat. O să te ocupi tu de asta.
Am încercat să le personalizez, dar am făcut o treabă de rahat.
Am luat scaunul, am început să-l pictez,
dar arată de parcă nişte preşcolari l-au stropit cu vopsea.
Mă duc după cafea, bine?
Cred că ai obosit să mă asculţi vorbind tot timpul.
Iau o cafea, revin şi continuăm.
Nu te uita aşa la mine.
Masajul ar trebui să ţină o oră, aşa se spune.
"Trump, găuri negre, Barbrow, materie întunecată".
TRUMP - GĂURI NEGRE BARBROW - MATERIE ÎNTUNECATĂ
El Pais.
Şi pe ăsta.
Şi Las Provincias.
- Toate spun acelaşi lucru. - Să nu crezi aşa ceva.
Numai insulte. Unul zice ceva, altul, altceva. Ca la şcoală.
Ştiu, totul e îngrozitor. Ai o carte despre Trump?
Nu ştiu. Vezi acolo, s-ar putea să fie ceva.
- Aici? - Alea-s toate.
Cine, Kant?
Nu, nu e acelaşi lucru.
"Lumea cuantică", "Naziştii şi Vaticanul", "Materie întunecată".
"Găuri negre", bun.
- Ce cauţi? - Nimic, chestii de pierdut timpul.
- Ai grijă. - De ce?
Pentru că nimeni nu omoară timpul. Timpul te ucide pe tine.
După ce armata bielorusă a bombardat Varşovia,
ONU consideră încercările de mediere încheiate.
Escaladarea violenţei în zonă pare inevitabilă.
Preşedintele polonez, Andrzej Duda, cu arhiepiscopul Varşoviei,
îndeamnă populaţia la mobilizare generală.
Între timp, în Mozambic,
noul preşedinte al Republicii Populare, Joaquím Machel,
a început o campanie de reprimare a opoziţiei.
Peste 500 de oameni reţinuţi în prima săptămână a noii conduceri.
Uniunea Africană s-a sesizat rapid.
Preşedintele acesteia, Generalul Abdelfatah Al-Sisi,
a convocat o şedinţă de urgenţă pentru a rezolva această situaţie.
Se pot trimite trupe de intervenţie
pentru a proteja drepturile opoziţiei acestei ţări.
- Ai luat brânză? - Da!
- Pâinea e de la benzinărie. - Vreo problemă cu asta?
Pâinea de la brutărie e mult mai bună.
Nu m-am putut duce la brutărie.
- Ţi-ai văzut soţia? - Da.
- N-o urmări. O să te prindă. - Sunt poliţist. Ştiu ce fac.
- Ştii cui îi zâmbeşte? - Cui?
Brutarului. Toate zâmbetele astea mă oftică rău.
Mişcă.
- Ce faci? - Scuze.
- Alo. - Paco.
Trebuie să vorbim. E urgent.
- Cine eşti? - Salcedo.
Cine?
M-ai împuşcat în Pedraza când fugeai cu Elena.
- Ce vrei? - Să-mi susţii alibiul.
Trebuie găsiţi preotul şi veterinarul.
Avem nevoie de oameni care să explice ce s-a întâmplat acolo.
Păi...
Tu şi amicii tăi ne-aţi închis şi ne-aţi torturat.
Asta vrei să zic?
Nu, Paco. Nu vreau să arunc vina pe tine cu nimic.
Nici pentru moartea partenerului meu.
Ce faci, Paco?
- Trebuie să închid. - Nu, nu închide.
Paco.
Bine.
Mai bine azi. Arată mai bine, ştii?
Dar tu, nu. Câte ore ai dormit?
Păi... O să dorm mai târziu.
- Paco, nu te poţi îmbolnăvi acum. - Nu, nu, nu.
Ea contează acum. Eu sunt bine.
Cât timp a trecut de când ai dormit 8 ore legate?
- Luni de zile. - Doamne, Paco.
- Când se află totul... - Ascultă.
Elena nu se face bine. Nu azi, nu mâine, nici poimâine.
- N-ai de unde şti. - Iartă-mă...
Da, bine. Mersi pentru tot.
Ai grijă de tine.
Paco! Ce faci?!
Ai grijă, ai grijă.
Paco? Ce ai?
Paco, ce s-a întâmplat?
Paco!
Au bombardat Varşovia.
Da. Am auzit la radio când veneam încoace.
Are legătură cu noi?
Arhiepiscopul Varşoviei era în Pedraza.
Futu-i. De unde ştii?
Pentru că îmi amintesc.
Când au plecat cu maşinile, era printre ultimii.
Au lovit semnul de circulaţie din drumul spre Velilla şi au oprit.
Drace, Antonio. Cum ţii minte toate astea?
Nu ştiu, îmi rămân în cap.
Sigur nu te-a văzut nimeni când o urmăreai?
Nu, pacoste, nu m-a văzut nimeni.
Mă simt oribil când o văd aşa, de la mare distanţă.
Să nu pot merge la ea,
s-o îmbrăţişez şi să-i spun:
"Rosa, sunt în viaţă, te iubesc".
Spune asta şi vin peste noi în două zile.
Stau la pândă, vor să ne omoare pe toţi cei care eram acolo atunci.
Aici nu ne pot auzi, dar afară pot.
N-am găsit nimic despre "Barfly" la chioşc.
- Barbrow. - Aşa, Barbrow.
Am găsit asta despre găurile negre, care erau şi ele pe listă.
Se vorbeşte mult de tipul ăsta în ultima vreme.
Ce se spune?
Habar n-am. Multe picturi vechi,
el e acolo, iar ei îl privesc. Sunt îngroziţi de el.
Şi el ce spune?
Portalul trebuie să fie deschis cu o piatră.
Deschizi un portal cu o piatră?
Ce dracu' înseamnă asta, Antonio?
NEW YORK, SUA
Lot 25. Pictură în ulei pe lemn.
Martiriul Sfântului Bartolomeu.
Artist aragonez anonim, secolul al XV-lea.
Preţul porneşte de la 100.000 de dolari
120.000? Cineva?
COMPANIA DE LICITAŢII DUMONT
120.
140? Cineva? 140 acolo.
160?
Dă cineva 180?
180? Nu?
160, o dată, 160 de două ori...
Vândut domnului de pe rândul 4 pentru 160.000 de dolari.
Lot 26.
Petroglifă.
De la situl arheologic Cahuachi, Peru.
Preţul acestei piese unice porneşte de la 20.000 de dolari.
Dă cineva 22?
O sută de mii!
Păi...
Observ că, încă o dată, ne putem aştepta la surprize,
excentricităţile tipice domnului Barbrow.
100.000 $.
Oferă cineva 110 mii? Nu?
Nu acceptă nimeni provocarea?
Bine, atunci. În acest caz, 100.000 o dată.
100.000 de două ori.
200.
Pardon?
200.000.
Am ajuns la 200.000 de dolari.
- Dă cineva... - 250.
Doamne, cineva e nerăbdător
să pună mâna pe această minunată piesă, singura de acest fel. 260?
300.
Un milion de dolari.
Două milioane.
Cinci milioane.
Zece milioane.
Douăzeci de milioane de dolari.
Prea bine. Da?
20 de milioame o dată.
20 de milioane de două ori.
Vândută bunului nostru prieten, dl Christian Barbrow.
- Cum a mers? - Rău. Cum altfel? Rău.
- De ce? - Tot ce spui sună oribil.
De parcă ai fi nebună, beată sau ce vrei tu.
Nici tu n-ai ajutat. Nici măcar n-ai fost acolo.
Nu pot fi asociat cu tine.
Da. Deci, la ce concluzie ai ajuns?
Ce concluzie vrei? Spui numai aiureli.
Sute de preoţi la o liturghie neagră în Pedraza?
Ce Dumnezeu!
Ai verificat zborurile din ziua precedentă?
- Da. - Şi?
Au fost mai mulţi clerici la aeroportul Barajas
veniţi din toată lumea, dar asta se întâmplă
în fiecare an, încă din 2003,
ca să meargă la întâlnirea anuală a comisiei episcopale
a relaţiilor interconfesionale. Bine? Nu la o liturghie neagră.
- Bun. Deci nu investigaţi. - Nu.
Super. Mersi, te las.
- Stai, stai. Mai e ceva. - Ce e?
N-ar trebui să-ţi spun, dar le cam stai în cale.
Ce vrea să însemne?
Vor să te acuze de moartea partenerului tău.
- Ce? - Nu vor să se ştie de asta
şi vor să-ţi anuleze declaraţia.
- Nimeni nu ascultă un ucigaş. - Şi o să mă arestaţi sau ce?
Nu, i-am convins că ar atrage şi mai mult atenţia presei.
Cel mai bine e să-ţi ţii gura şi să-i laşi să te uite.
Să mă uite...
Du-te acasă, înveleşte-te cu o pătură,
ţine capul la cutie.
Dă-mi timp să te scot din rahatul ăsta.
Am înţeles. Mersi.
Ce e?
În Pedraza?
Serios? Nu, se ocupă ei.
O să trimită un echipaj. Aşteptăm deocamdată.
Ce se întâmplă, Pereira?
O fată spune că i-au omorât iubitul în faţa castelului.
Unde e? La poliţia din Segovia?
Da, dar să nu te duci acolo.
Eşti suspendată, fără plată.
- Închid. - Salcedo.
Salcedo!
Nu e sânge, nu e nimic.
Drace, sunt sigură. Era aici.
Nu e nimic aici, domnişoară.
Dacă era mort, ar fi urme de sânge sau ceva.
Ne filmează.
Când ai plecat, el a rămas aici?
Da.
Era mort.
Poate şi-a revenit şi s-a dus acasă.
- N-a fost o explozie, au fost ei. - Cine?
Tipii cu duba, din piaţă. I-am văzut săltând un bărbat.
Asta-i ceva nou.
Nu e nou, n-am spus-o până acum.
Deci, când l-au atacat, mai era cineva.
Nu, nu când l-au atacat. Înainte, în piaţă.
Domnişoară, dumneavoastră faceţi filme, nu?
- Da. - Şi nu e totul o glumă?
Poate suntem filmaţi de la distanţă.
Ar fi infracţiune, dră.
Crezi că aş putea inventa aşa ceva?
Partenerul meu a fost ucis şi nu există cadavru.
Cum să inventez aşa ceva?
Cum să inventez asta?
Dră, mai bine mergem la secţie
şi mai daţi o declaraţie
despre dubă, despre bărbat.
Rămân aici.
Atunci, nu veniţi.
Faceţi ce vreţi, nu vă forţez.
Vă spun sigur, Jonás e acolo.
Am vorbit cu firma, fac renovări.
- Nu e nimeni acolo. - De unde ştiţi?
Ne-au arătat filmările de pe cameră şi nu e nimic.
E o minciună.
De ce filmaţi?
Să demonstrez că aţi rămas aici de bunăvoie.
Urmăm protocolul, domnişoară.
Da, ştim ce se întâmplă mai târziu.
Te pot filma şi eu, tâmpitule.
Te filmez şi eu, boule.
Am aproape 100. 000 de fani. Ştii ce înseamnă asta?
Vă fac cu ou şi cu oţet. Vă speriaţi.
Vă distrug pe toţi.
Iată-ne aici, Şobolani.
Iată-ne aici, Şobolanilor, cu forţele de ordine.
O iau la fugă, fug din nou.
Mergeţi, mergeţi!
Fricoşilor!
Rahat!
Să-mi fut una! Rahat!
Doamnă?
Nu!
Băboiul naibii!
SUNT ATACATĂ. VOR SĂ MĂ UCIDĂ.
SUNT ÎN PEDRAZA, VĂ ROG, VENIŢI DUPĂ...
Drăcia...
Ce? Cum nai...?
Ce se întâmplă?
Haruka?
Bătrâna era acolo, în spatele meu.
- Ai grijă. Demonii... - Ce demoni?
- Demoni orbi. - Demoni orbi.
- Nu, nu! Nu se termină cu bine. - Ce?
Nu-i un plan bun. Nu-i poţi face asta.
Ce o să facă? Cui, Antonio?
Elenei.
Elena? Care Elena? Veterinarul?
Unde e, Antonio? Unde?
Pâinea de la benzinărie nu ţine mult.
Mucegăieşte într-o zi. De la brutărie e mult mai bună.
Ce o să-i facă? Cine are planul?
Nu pot să spun.
De ce nu?
Pentru că toţi sunt în Iad.
Bună dimineaţa. Bună.
Paqui. Paqui.
Nu erau gogoşi, dar am luat croissante cu ciocolată.
- Eşti mereu atent, Paco. - Scuze pentru alaltăieri.
E în regulă, nu-ţi face griji.
M-aş putea mărita cu tine.
Nu se poate. Am iubită.
Ştiu. Te aşteaptă.
Se poate...?
Bună dimineaţa. Cum te simţi?
Uite, ţi-am adus asta.
Habar n-ai ce-am păţit la muncă azi.
Managerul s-a umflat în pene,
dar i-am răspuns politicos.
A vrut să dea în mine din senin.
Am început să râd.
Părea ceva ireal.
I s-a alăturat un alt tip, prost bâtă,
tipul ăla dependent de sală,
vine la mine şi zice: "Dă-te, că te bat măr".
I-am zis-o în faţă, bine de tot.
Elena?
Paqui, Juan Carlos!
E o energie stranie peste tot.
- O vibraţie diabolică. - Da.
Aici era.
Cred că era un mecanism
pentru că am pus mâna pe o piatră şi peretele s-a mişcat.
Ar trebui să sărim peretele, dar nu e o idee bună fără întăriri.
Ce?
Cheamă întăriri, eşti poliţistă.
Nu vine nimeni. N-o să creadă nimeni aşa ceva.
- Şi ce facem? - Privim din alt unghi.
Bine, bine. Şi Jonás?
Trebuie să plecăm imediat.
Unde mergem?
Tu conduci.
La clinica de psihiatrie.
- Scumpo... - Ce e, Paco?
A început să se mişte, ca şi cum nu putea respira.
- Eşti sigur? - Da. Adineauri.
Nu e imposibil.
Câteodată se şi încruntă, dar tot în comă sunt.
Convulsiile nu înseamnă nimic, Paco. Nimic.
- N-ai de unde şti. - Eu nu ştiu?
Nu ştii asta.
Sunt nişte teorii pe care ni le spui şi trebuie să le credem,
dar habar n-ai.
- Ai citit despre comă pe net? - Da, ca şi tine.
Eu n-am nevoie de internet să ştiu ce are Elena.
Ştii ce înseamnă cuvântul "vegetativ"?
Nu mă lua iar cu starea vegetativă.
Am avut o pacientă, în comă, care plângea.
I-am văzut lacrimile.
Dar, 10 ani mai târziu, tot acolo era, întinsă pe pat.
Înţelegi ce spun?
- Juan Carlos, te rog... - Nu mă lua cu Juan Carlos, drace.
M-am săturat de oamenii care cred că pot să zică rahaturi,
în timp ce noi încercăm să ne facem naibii treaba.
- M-ai înţeles? - Trebuie să ne calmăm.
Nu trebuie să fii aşa de faţă cu Elena. Hai cu mine.
Iartă-mă, Paco, bine?
SEGOVIA, SPANIA
Doamne.
CLINICA HYGIEIA
Bună ziua.
Avem o programare la doctor Giraud.
Urmaţi-mă, vă rog.
Luaţi loc. Domnul Giraud vă va chema imediat.
Mulţumim.
Agent Salcedo.
- Engleză, franceză? - Engleză.
OK. Luaţi loc.
Un caz special, înţeleg.
E vorba de...?
Cum li se spune pe internet...?
"Les locos" din Pedraza?
Nu sunt locos.
Nu folosim acest cuvânt aici. E prea reducţionist.
Cei confuzi din Pedraza.
Nu e un subiect în trending, desigur.
Sunt mult mai confuză când primesc factura la electricitate.
Sunt sigur... dar e mai mult de atât.
N-am făcut cunoştinţă.
Haruka, specialistă în căutarea pe web.
Ne îngrijorează numărul teoriilor absurde în ce-i priveşte.
De aceea am venit aici.
Ne interesează care este viziunea dumneavoastră.
Să evităm tertipurile.
Vreţi să vorbiţi cu ei.
Dacă consideraţi necesar.
Nu avem nimic de ascuns.
Sigur că nu.
Unii zic că e un fel de Zonă 51.
Scuze.
Şi că voi trataţi oamenii ăştia ca pe nişte porcuşori de Guineea.
Faceţi experimente şi tot felul de lucruri ciudate.
Am face dacă am avea timp.
Însă îmbunătăţirea calităţii vieţii lor e muncă cu normă întreagă.
Acum, vă rog să mă iertaţi...
E vremea gustării de după-amiază.
Elena. Elena, ascultă-mă.
Ştiu că nu poţi vorbi. Eşti în comă.
Sunt mort.
Am venit să-mi cer scuze, ca de obicei.
Nu pentru ce s-a întâmplat, ci pentru ceea ce urmează.
Asta.
Salut. Enrique, ştii cine sunt?
Sigur. Eşti Salcedo, de la minister.
Crezi că m-am smintit şi nu-mi amintesc nimic?
Scuze. Ea e Haruka.
A murit unu' şi ai găsit altu'.
- Nu fi rău. - Aşa stau lucrurile.
Ţi-a spus? Ultimul a fost împuşcat.
Taci dracului din gură!
Mersi că aţi venit să ne vedeţi.
Crezi că a venit să ne salute?
A venit să iscodească şi să facă probleme.
Nu-l băga în seamă.
- Sunteţi toţi aici? - Nu.
Mulţi au ajuns în spitalele din Madrid.
Ce s-a întâmplat în acea zi de octombrie în Pedraza?
- Ce s-a întâmplat...? - Era un ritual satanic.
Spune-i tu.
Eu n-am văzut nimic.
- Nici eu. - Au ucis multe oi...
... şi au pictat feţe pe pereţi.
Cine erau?
Ce s-a întâmplat de v-a speriat aşa de tare?
El nu e din oraş.
Nu ştim cine e.
E aici pentru că a fost prea deştept.
Spune că e matematician, dar minte.
Max! Rădăcina pătrată a lui 1585.
39.812058...
Sigur. Inventează acum.
Ce om jalnic!
Săracul.
De unde vii, Max, dragule?
Vin din Danemarca.
- Spune că e danez. - Ce nai...? Minte.
Tu şi mai cine?
Tycho Brahe, Niels Bohr...
Vezi? Inventează.
Hai!
Vreau să vorbesc cu el.
Se duce la terapie, dră.
L-am văzut în Pedraza. L-am văzut.
Închide-o şi deschide-o.
Asta e soluţia. Asta le rezolvă pe toate.
Lumea trebuie deconectată.
Trebuie găsit butonul. Butonul!
Trebuie găsit butonul!
Toată lumea ştie ce s-a întâmplat. Nu, Enrique?
Nu ştiu despre ceilalţi.
Dar despre tine, sigur. Sau nu-ţi aminteşti?
Le-a plăcut preotul italian, nu?
Le tremurau picioarele numai dacă îl vedeau.
Credeau că e mare sculă.
L-au agăţat pe Laguna de un cârlig.
Tu ar trebui să fii aici, dră.
Eşti mai rea decât toţi.
E de-a noastră.
De-a noastră.
- De-a noastră. - De-a noastră!
De-a noastră!
De-a noastră. De-a noastră.
Elena, se vor folosi de iubirea ce ţi-o port ca să ajungă la tine.
Va fi cea mai dureroasă perioadă din viaţa ta.
Când va veni vremea, vei avea ceva în mână.
Acel lucru, acel obiect, acela e important.
Protejează-l. Totul depinde de el.
Protejează-l!
Aici! Aici!
Veniţi după mine, nenorociţilor.