KUTSUU KOKEMAAN ELOKUVAN
Muru.
Älä tupakoi. Se tuhoaa makuaistisi.
Makuaistini kuolee sitten onnellisena.
Hei.
Margot, tämä on tärkeä ilta. Ymmärrätkö?
Makuprofiilit ovat tosi herkkiä.
Kun tupakoit, pilaat kykysi -
- ymmärtää makuja. - Älä viitsi!
Ole kiltti.
Hyvä on. Jessus.
Kiitos.
Luojan kiitos.
Mahtuvatko kaikki sinne?
Heittämällä. Yhteensä 12 asiakasta.
Illassako?
Miten siitä tulee voittoa?
1 250 taalaa per nuppi. Siten.
Nyt sinä vitsailet, vai mitä?
Syömmekö Rolexin?
Ei pilata tätä puhumalla rahasta.
Mennään vain virran mukana.
Annetaan sen olla taikaa.
Omatpa ovat pennosesi.
- Ei huono. - Kiitos vain.
Ansaitset tämän, muru.
Tiedätkö, kuka ihastuu tähän? Betty.
Laskutusosasto haistakoon paskan.
Tämä ei edes ole asiakaspäivällinen.
Hemmetti. Ollaan kusipäitä, vai mitä?
Kiva. Bisnesmaistelu.
Nuo ovat kännissä jo alkupalojen aikana.
- Tervehdys. - Veneellä.
Miten luulit meidän pääsevän...
Kappas vain, lankongilla korkkareissa.
Hitto.
Hemmetin jumalauta.
Lillian Bloom. Voi luoja.
Kuka on Lillian Bloom?
Saveurin ruokakriitikko.
Hän itse asiassa keksi Slowikin.
Nyt se on virallista.
Tästä illasta tulee mieletön.
Hawthornille menijät kyytiin!
Hawthorn! Kaikki kyytiin!
Vautsi.
Naiset ja herrat, tehkää olonne mukavaksi -
lyhyellä matkallamme Hawthornen saarelle.
- Kiitos. - Ohoi!
Kuulkaahan, merimiehet!
Toivottavasti paatti on merikelpoinen.
Niinpä. Joo.
Paattivitsejä.
- Aivan. - Paatti, niinpä.
- Paatilla ollaan. - Niinpä ollaan.
Aluksella on julkimo.
Julkkis astui laivaan.
Nippa nappa julkkis. Ei nyt eletä vuotta 1998.
On hän julkisuuden henkilö.
Herran tähden. Katso tuota.
Eikö sinun pitäisi hoitaa asioitani?
Varmistaa, ettei minua häiritä?
Jessus. Ei tuo häirinnyt sinua.
Näin kaikki hänen elokuvansa lapsena.
- Kuuntele. - Hän taitaa olla herkuttelija.
Luulen niin.
Keittiömestari Slowik tarjoaa aluksi -
raakaa paikallista osteria mignonette-emulsiossa -
sitruunakaviaarin ja merihalikan kera. Nauttikaa.
- Kaunista. Kiitos. - Kiitos.
Tämä on hänen klassikoitaan.
Sitruunakaviaari on tehty algiinihapolla.
Algiini kuten...
Kuten levässä.
Aivan.
- Rapakon lietettä. - Ei se ole...
Herkullista.
Voi luoja.
Tämä on naurettavaa.
Naurettavan hyvää, hemmetti.
Tämä on hyvää.
Söisin mieluummin osterin.
Pidän ostereista.
Ei. Ei. Kyse on makujen tasapainosta.
Mignonetesta pitää saada suutuntuma.
Älä sano 'suutuntuma'.
Sanoin jo. Suutuntuma.
Hei.
Kiitos.
Jessus, nämä ovat kuin päättäjäistanssiaiset.
Niinkö? En mennyt päättäjäistanssiaisiin.
Niinkö? Miksi et?
Koska kukaan kaltaisesi makea tyttö ei sanonut 'kyllä'.
Voi sinua raukkaa.
Ne ämmät saavat haistaa huilun.
- Bryce. - Tervetuloa.
Tervetuloa, hra Lorimer.
- Päivää. Felicity Lynn. - Hyvää iltaa.
- Ja Damien Garcia. - Ja hra George Diaz.
- Hra Diaz. Tervetuloa. - Annoitko oikean nimeni?
Tietenkin annoin.
- Entäpä paparazzit? - Oikein mukavaa.
Tämä on saari. Tietenkin annoin oikean nimesi.
Tervetuloa Hawthornille.
Hra Ledford ja nti Westervelt?
Tuota, ei.
Anteeksi. Ei. Se oli...
Hän ei ole neiti... Hän ei päässyt. Eli nti Westervelt ei voinut...
Tämä on neiti...
Olen Margot.
Hei. Hauska tavata.
Margot. Tervetuloa.
Pyrimme siihen, että iltanne olisi mahdollisimman miellyttävä.
- Kiitos. - Tänne päin.
Kiitos.
Voi luoja. Anteeksi.
Tuo oli tosi noloa. Anteeksi. Se ei ollut...
Ei. Kaikki hyvin.
Ei se mitään.
Anteeksi.
Hra Leibrandt.
Rva Leibrandt. Tervetuloa.
Menemme saman tien ravintolaan, jos sopii.
- Kiertoajelu on tehty monta kertaa. - Niinpä.
Arvoisat vieraamme voivat jatkaa keskusteluaan täällä.
Kiitos. Seuratkaa minua.
Mitä elokuvaa juuri nyt teet?
Kiitos kysymästä.
Näetkö, minut tunnetaan vielä?
Olen siirtymässä juontohommiin.
Teen siis omaa juttuani.
Hawthornin saari koostuu neljästä hehtaarista metsää ja niittyä.
Ympärillämme on rikas meri.
Aivan.
Tuolla kerätään parhaillaan kampasimpukoita.
- Ei voi olla totta. Hitsi! - Kyllä.
Hei!
Hei, kerää uutterammin, miekkonen!
Meillä on sudennälkä!
Herran tähden.
Kiva ajatus, että se tavallaan on kulinaaristen ideoiden biomi.
Aivan. Se on eräänlainen herkkusuiden salonki.
Ei. Pikemminkin eloyhteisö.
Eloyhteisö on parempi. Kyllä. Sehän on... Niin.
Olemme saapuneet Paskanjauhantavuoren perusleiriin.
Tämä on hullua.
Haista tätä.
Meille tulee nälkä.
Niin, olen mahdoton herkkusuu.
Tämä on mahtavaa.
Ja olen läheinen ystävä keittiömestarin kanssa.
Kuulehan, äijä.
Savustamomme on pohjoismainen.
Käytämme vain lypsykarjan lihaa,
jota riiputamme jopa 152 päivää, jotta siitä tulisi mureaa.
- Kyllä. - Voiko tänne kurkistaa?
Luin tällaisesta netistä.
Niinkö? Saammeko vilkaista tätä?
- Korealainen grilli. - Niin.
Mutta älkää koskeko proteiiniin. Se ei ole kypsää.
Mitä tapahtuu, jos se tarjoillaan 153. päivänä?
Onko silloin helvetti irti vai...
Luulisin, että bakteeri pääsisi -
syöjän verenkiertoon ja leviäisi aivokalvokerroksiin,
minkä jälkeen hän menettäisi toimintakykynsä -
ja ennen pitkää menehtyisi.
Eli kyllä, helvetti olisi irti.
Hyvä, että olemme ammattilaisia.
Haluaisin työskennellä täällä.
Siistiä.
Täällä me asumme.
Niinkö? Asutteko täällä? Te kaikki?
Me kaikki.
Paitsi keittiömestari.
Niin, tuota...
Esprit de corps. Vai mitä?
Ei, hra Feldman.
Paljon enemmän kuin vain sitä.
Olemme perhettä.
Kukin päivä alkaa kuudelta viiden tunnin alkuvalmisteluilla.
Korjaamme satoa. Fermentoimme.
Teurastamme. Marinoimme.
Nesteytämme. Kapseloimme.
Hyydytämme.
- 'Hyydyttävätkö' he? - Kyllä.
Me hyydytämme.
Päivällinen kestää yleensä neljä tuntia ja 25 minuuttia.
Kukin päivä päättyy vasta aamukahden jälkeen.
On siis parasta, että asumme täällä.
Ettekö koskaan pala loppuun?
- 'Pala loppuun'? - Niin, anteeksi.
Kyllästy tekemään sitä samaa?
Keittiömestari vaatii itseltään parasta, samoin me.
Emme polta mitään, ellei ole tarkoitus -
loihtia jotain herkullista.
Kenellä on nälkä?
Saammehan ruokaa kävelyn päätteeksi?
Laivamuonaa illallispöytään.
Elsa.
Anteeksi.
Elsa, hei.
Kuka tuolla asuu?
Keittiömestari.
Pääsemmekö näkemään sen?
Meilläkään ei ole lupaa mennä keittiömestarin mökkiin, hra Ledford.
Mennään.
Emme saa häiritä lordi ja keisari Ravitsemusta.
Hyvä on.
Eikö hän olekin paras kautta aikojen?
Ei suinkaan. Aikoinaan...
Valitsisiko hän tuon korston?
Meillä taitaa olla nyt aikaa postailla.
Niinkö? Pääsisitkö parhaille paikoille?
Minä varaan parhaat paikat. Sano sinä.
Minun nimelläni.
Niin, minä...
Hei taas.
Hyvät herrat, jäädyke?
Katsokaa tuota näkymää.
Haluatko ottaa kuvan?
Minne me menemme, pomo?
Tänne. Vaihda paikkaa kanssani.
- Neiti... - Mills.
Nti Mills. Istutte nti Westerveltin paikalla.
Teillä pitäisi olla parempi näköala.
En kaipaa parempaa näköalaa.
Aion katsella keittiöön.
Kiitos!
Ensiksi saamme roseeviiniä.
Nauttikaa.
Voitte vapaasti tarkkailla kokkeja, kun he luovat.
Mutta älkää kuvatko annoksiamme.
Keittiömestarin mielestä hänen luomustensa kauneus -
on niiden katoavaisuudessa.
Tule. Tämä on pakko nähdä.
Teetkö sen Pacojetillä?
Juuri sillä.
Pacojetillä saa jauhetun, lumenkaltaisen tekstuurin.
Siistiä.
Niin. Minulla on tuo.
Osaatte asianne, hra Ledford.
Tiedätkö nimeni?
Haluamme tuntea jokaisen, joka aterioi kanssamme.
Onko keittiömestari täällä jossain? Haluaisin jutella.
Menkää istumaan paikoillenne.
Tarjoilu alkaa kohta.
Aivan. Hyvä on. Kiitos.
- Vautsi. - Lisää Lambruscoa?
Yksityiskohdat on hiottu hemmetin hyvin!
- Ja hän tiesi nimeni! - Mutta et kysynyt hänen nimeään.
Niinpä.
Tuolla hän on.
Jumalauta.
Katsooko hän minuun?
Leutoa? Onko se sinusta leutoa?
Se on leutoa.
Taidat pitää talvesta.
- Itse asiassa en... - Hemmetin hullu.
Tässä on kokoon puristettua ja säilöttyä kurkkumelonia,
maitolunta ja poltettua pitsiä.
- Kiitos. - Nauttikaa.
Tämä jatkuva pakkomielle lumesta.
Tosi rasittavaa, eikä kukaan ole immuuni sille.
Maistuuko tämä vähän vuohelta?
Ihan lopussa. Pikku kililtä.
Hän puhui maidosta.
Miten lienee?
- Hän ei maininnut eläintä. - Totta.
Mainosta toki ohjelmaa,
mutta kiitä ensin kahdesta menneestä vuodesta.
Tämä tilaisuus on ollut...
Parasta elämässäsi?
- Malja monelle edessä olevalle. - Yritän juoda hyvästiksi.
Anna minun tehdä se.
- Tämä ei ole sitä. - Onhan.
- Siirryn uuteen paikkaan. - Herranen aika!
Äiti hommasi minut töihin Sonylle.
Kerroin sen kaksi viikkoa sitten.
Tässä on työpuhelimeni.
- Tuotantoyhtiön luottokortti. - Ei se ole siirrettävissä.
Ja tässä on avain Losin taloosi...
- Ei minulla ole taskuja. - Asuntoosi New Yorkissa -
ja toiseen New Yorkin asuntoosi, josta vaimosi ei tiedä.
- Miten Amanda voi? - Ota se. En ole siellä maanantaina.
Teemmekö sen? Puhumme elämästämme?
- Niinkö? Olemmeko lähellä? - En minäkään halua.
- Pitäisikö meidän? - Onko pakko?
Ei hyvä, Bryce. Onko selvä?
Minulla ja Amandalla ei mene hyvin.
Onko se sinun syysi?
Ei. Hän pakotti viestittelemään työkaverinsa kanssa.
Totta hitossa se on minun syyni, äijä.
Olen paskiainen.
Ainakin meillä on työpaikka.
- Ja rahaa. - Työlle ja rahalle.
- Niin, muru. - Niin, muru.
Taidamme olla säälittäviä.
Voi taivas. Joku saisi ampua meidät.
En aio...
Voi jessus. Haluan asua tämän sisällä.
Sinulle siis sopii,
etten ole yhtä kiinnostunut tästä kuin sinä?
Ei se mitään. Kaikki on hyvin.
Pöydässäni istuu salin makein tyttö.
Miksi olet innostunut ruoasta?
En tiedä. Ihmisethän palvovat -
vaikka urheilijoita, muusikoita -
ja taidemaalareita.
Ne ihmiset ovat ääliöitä.
Ei sillä ole väliä, mitä he tekevät.
He leikkivät palloilla, soittavat ukuleleja ja ties mitä.
Keittiömestarit.
He soittavat elämän raaka-aineilla.
Ja kuoleman.
Olen katsonut jokaisen Chef's Tablen jakson kahdesti tai kolmesti.
Katsoin Slowikin osuuden 20 kertaa.
Hän kertoi hetkestä, jolloin vihreä mansikka on täydellisen epäkypsä.
Näin, kuinka hän laittoi lautaselle kampasimpukan, joka vielä värähteli.
Se on taidetta veitsen terällä,
ja siellä Jumalakin työskentelee. Ihan sama asia.
Kauniisti sanottu, Tyler.
- Lopeta. Älä. Ei. - Olen tosissani.
Luulen, että alan ymmärtää.
- Niinkö? - Niin. Vähän.
ENSIMMÄINEN RUOKALAJI
Hyvä on.
Kyllä, chef.
Hyvää iltaa.
- Hyvää iltaa. Tervehdys. - Tervehdys.
Tervetuloa Hawthorniin.
Olen Julian Slowik, ja tänään meillä on ilo ruokkia teidät.
Esirippu nousee.
Seuraavien tuntien aikana -
nautitte rasvaa,
suolaa, sokeria, proteiineja,
bakteereita, sieniä,
eri kasveja ja eläimiä,
ja välillä kokonaisia ekosysteemejä.
Mutta joudun pyytämään teiltä yhtä asiaa.
Vain yhtä.
Älkää syökö.
Onko hän tosissaan?
Maistelkaa.
Nautiskelkaa.
Herkutelkaa.
Miettikää jokaista murusta, jonka laitatte suuhunne.
Olkaa tietoisia.
Mutta älkää syökö.
Menumme on siihen liian kallisarvoinen.
Ja katsokaa ympärillenne.
Olemme tällä saarella.
Hyväksykää.
Hyväksykää se kaikki.
Ja antakaa anteeksi.
Ja siitä puheen ollen...
Ruokaa!
Kyllä. Tuokaa se pöytään.
Siinä he tulevat.
Vautsi. Ihan kuin soittokunta.
Ensimmäinen ruokalaji on 'Saari'.
Lautasellanne on kasveja ympäri saarta,
rannan kivikosta,
hädin tuskin jäätyneen, suodatetun meriveden peitossa,
joka maustaa ruoan sulaessaan.
Se mies kalasti näitä aiemmin...
Anteeksi?
Anteeksi, chef.
Ei se mitään.
Nämä ovat juuri niitä kampasimpukoita.
Teidän tulee muistaa jotain tästä ruokalajista.
Me ihmiset tällä saarella emme ole tärkeitä.
Saari ja sen suoma ravinto -
ovat täydellisimmillään ilman sitä, että me keräämme -
tai käsittelemme tai syömme sitä.
Se, mitä tässä huoneessa tapahtuu, on merkityksetöntä -
sen rinnalla, mitä tapahtuu luonnossa,
maaperässä, vedessä,
ilmassa.
Me edustamme vain yhtä pelokasta nanosekuntia.
Luonto on ajaton.
Nauttikaa.
Tuopa oli hilpeä ajatus.
Itketkö sinä?
Minusta tämä kaikki on liikuttavaa. Tosi kaunista.
Melkein liian kaunista syötäväksi.
Mukavin ravintola kotikaupungissani oli...
Onkohan chef vihainen minulle?
Siitä simpukkajutusta?
Ei sinun tarvitse kutsua häntä chefiksi.
Hän ei takuulla edes tiedä, että olet olemassa.
Haluan, että hän...
- Pitää sinusta? - Niin. Jotenkin.
Sinä olet asiakas.
Maksat hänelle, jotta hän palvelee sinua.
Viis siitä, pitääkö hän sinusta vai ei.
Niin. Hetkinen. Mitä se tarkoittaa?
Ei mitään.
Relaa. Syö se kivi.
Ja rinnalle ystäviltämme Caroline Morey -viinitilalta -
Chassagne-Montrachet -
premier cru -samppanjaa vuodelta 2014.
Ei vain yhdeltä tilalta.
Yhdestä köynnösrivistä.
- Oho. Täydellistä. - Se on taianomaista.
Mitä tuumit? Minusta tämä on varsin...
Siinä ja siinä. Loistavaa hetkittäin.
Loistavaa hetkittäin.
Asettelu on jotenkin niukka.
Tämä pitäisi syödä pinseteillä.
Mutta maut ovat kohdallaan. Kaikki on puhdasta.
Annos on hyvin talassinen.
- 'Talassinen'? - Merellinen.
- Thalassa oli muinainen meren henki. - Thalassa ja Pontus.
- Kyllä vain. - Oikein.
Me syömme merta.
- Niin. - Kyllä.
Miltä maistuu?
Hyvältä.
Sarjassa ei voi sanoa 'hyvältä'.
Sinun pitää paisutella.
Voi luoja. Voi herran pieksut. Ei ole kyse aivoleikkauksesta.
- Se on pelkkä ruokamatkailusarja. - Tiedän. Tee se sitten.
Tee se. Myy se minulle.
Selvä. Olemme Italiassa.
Minua filmataan caprihousut jalassa vaaleanvihreän Vespan päällä,
ja yritän löytää jonkun Giuseppen juustotilalle.
Syön juustoa, ja sitten...
Lähikuvaa minusta.
Suljen silmäni ja teeskentelen orgasmia.
Ja sitten Etelä-Afrikkaan,
ja sitten saatan sanoa, että rasismi ei ole kivaa.
Ja siitä suit sait Emmy käteen.
- Siinäkö se? - Saanko syödä?
Noinko aiot sanoa kolmelle suoratoistopalvelulle maanantaina?
- Joo. Sinne päin. Siinä se. - Joo. Voi jessus.
Pieleen menee.
Et pääse Etelä-Afrikkaan rattijuopumustuomiosi takia.
- Pidätkö tästä? - Saukon pöperöstäkö?
Niin. Verratonta.
Kotikokkini, Ricardo, valmistaa yhtä hyviä simpukoita.
Tiedät Ricardon. Hän on huikea.
Uskomaton.
Ihan sama. Voimme ainakin sanoa käyneemme täällä.
Isälläni oli tapana sanoa, että ihminen ostaa kokemuksen.
Tämä on kuin -
esikaupunkialuetta.
Mitä hemmettiä?
Näin Perryn DeLaurentisilla hiljattain.
Miten hän voi?
Tiedät kyllä.
Perry.
Kiitos.
Nosto viiden minuutin kuluttua!
Kyllä, chef!
TOINEN RUOKALAJI
Jatkaako hän tuota?
Leipää on ollut jossain muodossa yli 12 000 vuotta -
varsinkin köyhien keskuudessa.
Jauhoja ja vettä.
Mikä voisi olla yksinkertaisempaa?
Vielä nytkin viljan osuus maanviljelystä on 65 prosenttia.
Hedelmien ja vihannesten vain kuusi.
Kreikkalaiset talonpojat kastoivat aamiaiseksi kuivaa leipää viiniin.
Ja miten Jeesus opetti meitä rukoilemaan jokapäiväistä leipäämme?
Rukoilemaan jokapäiväistä leipää.
Se on ja on aina ollut tavallisen ihmisen ruokaa.
Mutta te, rakkaat vieraani, ette ole tavallisia ihmisiä.
Joten tänä iltana -
te ette saa leipää.
LEIVÄTÖN LEIPÄLAUTANEN SUOLAISET LISUKKEET
- Tämän on pakko olla vitsi. - Hän vitsailee.
Tämä on seuraava taso.
Miten ei muka... Hän ei vitsaile.
Olla tarjoamatta leipää leivästään tunnetussa ravintolassa. Huikeaa.
- Mitä? - Kiitos.
Ei kai tämä ole temppu?
- Mitä? - Ei.
Pakko olla temppu.
Oletteko tosissanne, hemmetti?
Tässä hengessä nauttikaa lisäämättömistä lisukkeista.
'Leipä, jota ette tänään syö -
oli tehty Red fife -nimisestä perinnevehnästä,
joka kehitettiin Techapin viljaprojektissa,
jonka on määrä säilyttää perinneviljoja.'
Ihan järjetöntä.
Pakko myöntää, että nämä päälliset ilman leipää -
ovat tosi hyviä.
Onhan tämä vähän törkeää, vai mitä?
Varsin pirullista.
Hän on aina ollut tietoinen ruoasta luokkahistorian näkökulmasta,
kuten minäkin.
Varmasti.
Tosin sanoisin, että tämä emulsio on vähän juoksettunut.
Niin.
En aikonut mainita asiaa.
Huomasin sen heti, kun sain lautasen.
Se on leikannut.
Ja se on todella... Sellaista ei pitäisi...
Sellaista ei saisi sattua näin tasokkaassa ravintolassa. Siinä se on.
- Niin, siinä se on. - Kyllä.
Voi luoja. Tämä on ihan uuden tason kovismeininkiä.
Tapa, jolla hän punoo mukaan historiallisia vertauskuvia.
Joudumme arvaamaan,
mikä koko aterian kattava teema tulee olemaan.
Sen tietää vasta lopussa.
Hetkinen. Pidätkö tästä?
Kyllä.
Hän on suorastaan loukkaava.
Ei. Et käsitä sitä.
Tämä on mielikuva.
Tiedän, mikä mielikuva on.
Usko pois. Hän kertoo tarinaa.
Siksi hänen ruokansa on mielenkiintoista.
Hän ei ole pelkkä keittiömestari. Hän on tarinankertoja.
Eikä hän piittaa hittojakaan säännöistä.
Voin olla naapurintyttö,
mutta voi olla sääntöjä, joista kannattaisi piitata.
Kuten vaikka se,
että ihmisille tarjottaisiin ruokaa ravintolassa.
Kultaseni, kukaan ei kutsuisi sinua naapurintytöksi.
Leivon itse oman leipäni.
Niinkö? En tiennyt sitä.
Niin. Se on varsin rustiikkista.
Maalaismaista. Hiivaista.
Millaista hiivaa käytät?
Teen itse oman hiivani omenoista.
Tietenkin teet itse oman hiivasi omenoista.
Senkin tuhmeliini.
Rva Bloom?
Tässä on toinen juoksettunut emulsio.
Lahja keittiömestari Slowikilta.
- Hei. - Anteeksi.
Sujuuko kaikki mielenne mukaisesti?
Itse asiassa, ei. Kiitos kysymästä.
Siis ruoka on loistavaa, ja ymmärrämme kaikki käsitteet.
Mutta olisiko mahdollista saada vähän leipää?
Ja myös gluteenittomana ystävälleni?
Ei.
'Ei'?
Ei.
Hyvä on.
Tämä kaikki on hyvin kekseliästä, enkä halunnut käyttää tätä korttia,
mutta tehän tiedätte, keitä me olemme. Eikö niin?
Kyllä.
Niinkö? Tiedätte, keitä me olemme?
Tiedän, keitä te olette.
Sitten tiedätte, että työskentelemme Doug Verrickin kanssa.
Ette, vaan hänen alaisinaan.
- Juuri niin. - Voi hemmetti.
Eli tiedätte, että pelaamme samassa joukkueessa.
Joten livauttakaa tänne vähän leipää.
Olkaa ystävällinen.
Emme kerro kenellekään.
- Lupaan sen. - Ei.
Sanoitteko 'ei'?
Sanoin 'ei'. Kyllä.
Selvä.
- Vautsi. - Selvä.
Tässä oli kaikki. Kiitos.
Saanko?
Ei teidän tarvitse... Hyvä on.
Syöt vähemmän kuin haluat ja enemmän kuin ansaitset.
On ilo palvella teitä.
Olen edelleen ketoosissa, mikä on hyvä asia.
Ilman leipää keskittyy paremmin.
Tämä on hemmetin hyvää. Palsamoikaa minut tähän.
- Etkö aio maistaa sitä? - En.
- Etkö? - En.
Tämä on mahtavan hyvää.
- Minä otan sen ja syön. - Anna palaa.
Se oli vahinko.
Noin voi käydä kenelle vain.
Pyydän anteeksi. Se oli...
Ei, olen pahoillani.
Ette ole koskenut ruokaanne.
Ei ole mitään ruokaa.
Ei. Tämä on ruokaa.
Tulossa on lisää ruokaa.
- En halua täyttää vatsaani. - Se ei onnistuisi.
Olen suunnitellut annokset sitä silmällä pitäen.
Se ei täytä vatsaanne.
Olkaa hyvä ja syökää.
Menu on järkevä vain, jos syötte.
Mutta te kielsitte meitä syömästä.
En tarkoittanut sitä niin.
Ja tiedätte sen.
Kiitos huolenpidostanne,
mutta pystyn päättämään, milloin syön ja mitä.
Kiitos.
Jessus, tuo oli noloa.
- 'Noloa'? - Niin.
Tyler, tuo mies on mulkku.
Älä viitsi.
Älä ole noin hemmetin tyly.
Mitä?
Hän pyysi sinua syömään.
- En pidä tästä. - Kokeile edes.
Ole kiltti.
Kolme minuuttia nostoon, ystävät!
Kyllä, chef!
KOLMAS RUOKALAJI
Tämä on Ross Cobbin Pinot Noir vuodelta 2013.
Me hyperdekantoimme sen sauvasekoittimella,
jotta se heräisi unestaan.
Slavonialaisen tammen, kirsikan ja tupakan sävyjä -
sekä hienoinen kaipuun ja katumuksen tuntu.
Niin. Nauttikaa.
Kaipuu ja katumus.
Minun suosikkejani.
Se tyttö tuijottaa taas.
Mistä me tunnemme hänet?
Emme me tunne häntä.
Hän todellakin näyttää Clairelta.
Miksi hoet tuota? Ei näytä.
Eikö sinusta?
Hän ei ole lainkaan Clairemme kaltainen.
Sama poissaoleva ilme.
Onko sitä pakko miettiä? Ole kiltti.
Tiedän. Jos olettaisimme, että lähdet...
Aivan.
Vaikka et lähdekään,
minkä vuoksi lähtisit?
Toinen liiketoiminnan kehittäjä.
Mitä hittoa se on?
Se on kehitysosastolla, joten kehittäisin -
tai auttaisin kehittämään juttuja...
Miksi se olisi parempi kuin olla alaiseni?
- Koska siellä on tulevaisuus. - Aivan.
- Se on johto... - Aivan.
Erilainen tulevaisuus. Onko siinä järkeä?
- Johto... - Luojan kiitos, se on hypoteettista.
Seuraavan ruokalajin nimi on 'Muisto'.
Ja sen on määrä herättää sellainen.
Muisto.
Kerronpa teille oman muistoni.
Kun olin lapsi Iowan Waterloossa,
tiistai oli tacoilta.
Niin!
Tacotiistai!
Ja tämä rouva tässä,
hän on äitini.
Kuten näette, hän on aika huppelissa.
Se ei ole epätavallista.
Kun olin seitsemän vanha,
isäni tuli yhtenä tiistaina kotiin aika humalassa.
Todella humalassa.
Eikä sekään ollut epätavallista.
Äitini raivostui ja huusi hänelle, jolloin -
isä kietoi puhelimen johdon äitini kaulan ympäri ja kiristi sitä.
Minä itkin.
Huusin, pyysin häntä lopettamaan.
Jotta hän lopetti,
minun piti lopulta iskeä häntä reiteen keittiösaksilla.
Muistathan sen, äiti?
Olisi varmaan pitänyt iskeä häntä kurkkuun sinä iltana.
Mutta lapset eivät ole niin fiksuja.
Kuten voitte kuvitella, se oli ikimuistoinen tacoilta.
- Luojan kiitos hän ei tehnyt sitä. - Mitä hittoa tuo oli?
Teatteria.
Piditkö siitä?
Pidin. Tuo on taustatarina sille, miksi hän on myös taiteilija.
Kaverilla on todella musta huumorintaju.
Hän on kiihkeä kaveri.
Ja tässä on -
savustettu bresseläisen kanan reisi al pastor -
ja itse tehtyjä heirloom-maissitortilloja.
Yksi Hawthornin nimikkoaterioista.
Kiitos.
Muutamme menua jatkuvasti,
mutta kuten rva Bloom tietää, tämä on ollut mukana alusta alkaen.
Kuten kerran sanoitte...
Laittoi sinut kartalle.
Laittoi minut kartalle.
Mikähän kartta se mahtaisi olla,
herää kysymys.
Mutta koska jatkuvasti uudistumme ja pelkäämme mitättömyyttä,
päivitimme klassikon.
Kuvat tortilloihin on tehty laserkaiverruskoneella.
Käytimme sitä ensimmäistä kertaa.
Toivottavasti tämä tacoilta herättää vahvoja muistoja meissä kaikissa.
Nauttikaa.
Tietenkin hänen piti valmistaa taco.
Olkaa hyvä.
Mitä ne ovat, Lil?
Ravintoloita.
Jotka arvostelin ja jotka lopettivat.
Onko se jäynä?
Taitaa olla.
Mitä nämä ovat, Richard?
HYVÄÄ VUOSIPÄIVÄÄ
Tacojuttuja. Tacoja varten.
Ei, vaan kuvat.
Ne ovat meistä.
Tämä on otettu sen jälkeen, kun otsastasi poistettiin melanoma.
Siinä on side.
Eikö olekin kilttiä? He muistivat meitä.
Tyler, oletko sinä tässä?
Olen. Kuvat ovat minusta tänään ottamassa valokuvia.
Jessus, mikä tämä tyyppi on?
Tiesin sen. Hän vihaa minua.
Jumalauta. En arvannut, että hän suuttuu.
- Pitäisikö minun pyytää anteeksi? - Minkä vuoksi?
TOHTORI AURINKOISTA TARVITAAN
Mitä?
Tohtori Aurinkoista tarvitaan.
Herran tähden. Unohdin sen kokonaan.
Typerä rooli. Surkea käsikirjoitus.
Kuvauksissa oli kivaa.
Ehkä se on vitsi, tehän olette ystäviä.
Niinpä. Ystäviä.
Onko minulla yhtään ystävää?
Hetkinen.
Mitä hemmettiä?
Ovatko nämä...
Miten nämä tulivat näihin?
CAYMAN-SAARET TILISIIRTOLOMAKE
Ei hyvä.
Suokaa anteeksi.
Voinko auttaa?
Kyllä.
Mitä hemmettiä nämä ovat?
Ne ovat tortilloja.
Niin ja mitä nämä ovat?
Ne ovat tortilloja,
joissa on EchoBriten verotietoja ja muita dokumentteja,
jotka osoittavat yrityksenne tehtailleen väärennettyjä laskuja.
Miten saitte nämä?
Valitan, mutta keittiömestari ei paljasta reseptejään.
Tajuatteko, että olette kusessa?
Tämä paikka on suljettu aamuun mennessä. Ymmärrättekö?
Se ei ole tarpeen.
Nauttikaa.
Ja tässä olet sinä ja...
Kuka tämä nainen on?
Hitostako minä tiedän? Se on väärennetty.
Tämä on jokin typerä vitsi.
Se on typerä taco. Ei se sinua pure.
Niin, typerä taco, joka saattaa päteä oikeudessa.
Voimme kiistää sen uskottavasti,
ja jos meistä kerrotaan poliisille...
Aivan!
Jos meistä kannellaan, he kantelevat myös Verrickistä.
Ja sitten hekin ovat kusessa.
Vai mitä? Joten ei hätää.
Eihän?
- Kaikki on hyvin. - Niin on. Paskat kaikesta.
Eivät he saa ottaa kuvaasi luvatta. Hullua.
Lakkaa puhumasta ja anna minun ajatella.
Minun pitää korjata tämä jotenkin. Minun täytyy.
Kerron, miten se tehdään. Lähetä tuo paska takaisin.
Anteeksi.
- Anteeksi! Hei! - Hei. Margot! Margot!
Näpsäytitkö sinä juuri sormiasi minulle?
Tiedätkö, miten kauan olen yrittänyt saada pöytävarauksen?
En, enkä edes välitä.
Tähän keittiöön ei lähetetä mitään takaisin, senkin pentu.
Kiität heitä, että pääsit sisälle.
- Miksi kutsuit minua? - Pennuksi,
koska käyttäydyt kuin pentu.
Sinun on pyydettävä minulta anteeksi nyt heti.
Et voi puhua minulle noin.
Itse asiassa voin. Minä maksan tämän lystin.
Joten tuki turpasi ja syö.
Voi luoja.
Tämä on uskomatonta. Sinun täytyy maistaa tätä.
Ei kiitos. Älä anna minun häiritä.
Nti Mills?
Kuinka voin auttaa?
Etsin vain naistenhuonetta.
Tänne päin.
Kiitos.
Mitä tuon hopeisen oven takana on?
Jotain hyvin erityistä.
Ei, et saa...
Sinun ei pitäisi olla täällä.
Haluaisin tietää tarkasti,
mistä et nauttinut edellisessä ruokalajissa.
Olet tuskin koskenut ruokaan.
Miksi?
Minun on tiedettävä. Miksi et syö?
Miksi välität?
Otan työni hyvin vakavasti, ja sinä et syö.
Se loukkaa minua.
En taida olla kovin nälkäinen.
Olen kertonut sinulle, kuka olen.
Olen Julian Slowik ja tämän paikan keittiömestari.
Kuka sinä olet?
Kysyn uudestaan. Kuka olet?
Olen Margot Mills.
Mistä olet kotoisin, Margot?
Grand Islandilta Nebraskasta.
Tekeekö se olosi paremmaksi?
Haluatko osoitteen äidin asuntovaunualueelle, paskiainen?
En. Et halua antaa minulle tuollaista käsitystä itsestäsi.
Kuka olet?
Olen Margot.
Sinun ei pitäisi olla täällä tänään.
Painu hittoon edestäni.
NELJÄS RUOKALAJI
Edelleen hyvin teatraalista, mutta minimalistista -
kuten japanilainen minimirasuto-tyyli.
- Mutta hänhän oli hauska? - Kyllä.
Jutellaan tacoista.
Se on vuoropuhelua.
Se on hauskaa.
Olen innoissani.
Olemme valmiit seuraavaan ruokalajiin,
- josta arvelen teidän... - Anteeksi.
Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Antakaa minun puhua loppuun. Sopiiko?
Kiitos.
Naiset ja herrat, tässä on vuoromestari Jeremy Louden.
Jeremy loi seuraavan ruokalajin.
Sen nimi on 'Sotku'.
Hän on kotoisin Nevadan Sparksista -
ja opiskeli kulinaristisessa instituutissa Hyde Parkissa.
Jeremyn tavoite, kuten hän sydämeenkäyvästi kirjoitti,
oli työskennellä alaisenani täällä Hawthornissa.
Eikö niin, Jeremy?
Kyllä, chef.
Jeremyllä on lahjoja.
Hän on hyvä.
Hän on oikein hyvä.
Mutta hän ei ole loistava.
Hänestä ei ikinä tule loistavaa.
Hän haluaa epätoivoisesti maineeni, työni, taitoni.
Hän pyrkii suuruuteen, mutta ei saavuta sitä koskaan.
Vai mitä, Jeremy?
Kyllä, chef.
Kuten minä hänen iässään,
Jeremy on jättänyt kaiken saavuttaakseen päämääränsä.
Kuten minullakin, hänellä on paineita.
Paineita luoda maailman parasta ruokaa.
Ja vaikka kaikki osuu kohdalleen, ja ruoka on täydellistä -
ja asiakkaat ovat tyytyväisiä, samoin kuin kriitikot,
ei voi välttää sotkua.
Sotkua, jonka teette elämästänne,
kehostanne,
mielenterveydestänne -
yrittämällä kaikin keinoin miellyttää tuntemattomia ihmisiä.
Jeremy.
Pidätkö tästä elämästä? Elämästä, josta haaveilit?
En, chef.
Ja haluatko minun elämäni?
En tarkoita asemaani tai taitojani.
Elämääni.
En, chef.
Naiset ja herrat, neljäs ruokalaji...
vuoromestari Jeremyn Sotku.
Hemmetti!
Voi luoja.
Mitä sinä teet?
Mikä sinua vaivaa?
Mitä hemmettiä tuo on?
Tuo oli sokki. Enpä olisi arvannut.
Mitä hemmettiä?
Pyydän, istukaa. Istukaa.
- Kaikki on hyvin. - Pyydän.
- Mitä tapahtui? - Se on osa menua.
Se on osa esitystä.
- Esitys? - Onko tuo esitys?
Tämä on sitä, mistä te maksatte.
Oliko se temppu? Mikä se oli?
Tämä on eksklusiivinen kokemus.
- Palatkaa paikoillenne. - Mitä hittoa?
Paljon kiitoksia.
Kuoliko hän?
- Se oli takuulla paukkupommi tai... - Pysykää siinä.
- Istukaa? - Olen nähnyt tuon aiemmin.
Se ei ole hauskaa.
Mitä hemmettiä?
- Onko tämä totta? - Mitä tapahtuu?
- Näyttää todelliselta. - Ei, ei.
- Onhan tämä pelkkää teatteria? - Mitä hittoa höpiset?
Kaveri ampui juuri itsensä.
Se näytti aidolta, Lillian. Varsin aidolta.
Tämä on pelkkää teatteria. Lavastusta.
- Oikeastiko? - Niin. Hän tekee tällaista.
Se on osa menua.
SOTKU
VIHANNEKSIA, PAISTETTUA FILEETÄ, PERUNA-CONFIT
LIHALIENTÄ, LUUYDINTÄ
LEPÄÄ RAUHASSA, JEREMY LOUDEN
Syökää!
Nauttikaa.
Viidennen ruokalajin vuoro.
Kyllä, chef!
Mitä hemmettiä on tekeillä?
Ja tässä on biodynaamista Cabernet Francia -
ystäviltämme Domaine Bretonista.
Ei lisättyä sulfiittia,
hitunen tallin tuoksua,
ja se sopii upeasti paahdettuun proteiiniin. Nauttikaa.
Me lähdemme. Nyt.
Mutta minun on haettava huivini.
- Unohda huivi. Nouse ylös. - Mutta minun...
Hra Leibrandt?
- Me lähdemme. - Mikä hätänä?
Me lähdemme.
Täällä ei ole venettä.
Sitten tilaan helikopterin.
Se olisi varsin hankalaa ilman puhelinverkkoa.
Siirtykää, hemmetti.
Jessus. Tottele heitä, Herran tähden!
Minä hoidan tämän.
- Anna minun hoitaa. - Kummalla kädellä, hra Leibrandt?
Mitä?
Kummalla kädellä hoidatte tämän? Vasemmalla vai oikealla?
Mitä hemmettiä tarkoitatte?
Valitsemmeko me?
Minkä?
Hyvä on. Vasen käsi.
Nimetön.
Päästäkää minut ulos! Päästäkää ulos!
Ei!
- Antakaa sen miehen olla. - Mitä hittoa teette?
- Rauhaa! Antakaa hänen olla! - Jättäkää vanha mies rauhaan!
Hra Leibrandt, älkää liikkuko.
Mitä hemmettiä te teette?
Richard!
Istukaa paikoillanne.
Mitä...
Mitä helvettiä tämä on? Kutsukaa lääkäri.
Ettekö löydä paikkaanne?
Tuolla on sormi. Sormi. Tuolla on sormi.
Mies huutaa tuskasta!
Käykää istumaan.
Tämä ei naurata. Jessus sentään.
Kaikki on osa menua.
Voi luoja.
Tämä on totta, vai mitä? En pysty tähän.
- En pysty tähän. - Mene puhumaan hänelle!
Mene puhumaan! Sillä sinähän tunnet hänet!
Keksin sen jutun.
Miksi?
Koska olen tuttavilla rehentelevä huora. Siksi.
Miehenne sormus, rouva.
- Kiitos. - Olkaa hyvä.
Ted. Ted!
Kaiken tarkoitus on tehdä meihin vaikutus.
Siis meihin.
Siksi hän lähetti minulle tekstiviestin.
Ja tämä on uskomatonta. Eikö niin?
Huikeaa näyttelijäntyötä.
Mitä hemmettiä höpiset?
Keittiömestari Slowik pyytää teitä keittiöön.
- Saanko minäkin tulla? - Ette.
Ei. Anteeksi, mutta olet väärä.
Miksi teet tämän?
Olet vain ihan väärä.
Mitä tarkoitat?
Kuka olet?
Margot.
Nimeni on Margot.
Olen palvellut useita sen nimisiä. Sinä et ole Margot.
Et.
Mitä hemmetin väliä sillä on?
Sillä on väliä, koska menu ja vieraslista -
koko illalle on tunnollisesti suunniteltu.
Etkä sinä kuulunut siihen suunnitelmaan.
Ja se pilaa kaiken.
Jotta voimme jatkaa, minun on tiedettävä sinun paikkasi.
Meidän kanssamme vai heidän?
Se on hyvin tärkeää.
Ja sittenkö saan elää?
Saat elää? Et!
Et tietenkään.
Etkö ymmärrä, että se pilaisi menun?
Me kaikki kuolemme tänä iltana.
Emmekö kuolekin?
Kyllä, chef!
Eli kysymys kuuluu,
haluatko kuolla antajien vai ottajien kanssa?
Mutta kuolen kuitenkin?
Se on mielivaltaista.
Ei ole. Mikään tässä keittiössä ei ole mielivaltaista.
Valitse.
Nämä päätökset ovat tärkeitä,
ja menulla on tarkka aikataulu.
Vartin kuluttua pidän tauon ruokalajien välissä.
Siihen mennessä sinun on päätettävä.
Joko meidän puolemme tai heidän.
Palaa siksi aikaa paikallesi.
Seuraava ruokalaji on suurenmoinen.
Viisi minuuttia nostoon!
Kyllä, chef!
Rakastan teitä kaikkia.
Mekin rakastamme teitä, chef!
Hittolainen. Tarjosiko hän sinulle opetusta?
Hyvä on. Mitä se oli? Proteiinia vai kasvista?
Jumalauta. Tosi epäreilua.
Miksi sinä saat oppitunnin?
Tupakoit kaiken päivää. Et edes maista sitä.
SUUN PUHDISTAVA VÄLIPALA VILLIBERGAMOTTIA JA APILATEETÄ
Olemme jumissa. Keskitytään.
Mitä meidän pitäisi tehdä?
Mitkä ovat vaihtoehdot?
Ovi on vartioitu,
mutta se voi olla leikkiä.
Niin.
Onko kukaan nähnyt käytävään, josko voisimme...
Hei. Meidän on tehtävä jotain,
emmekä saa olla pelkureita.
Tämä toimi elokuvassani nimeltä Hyökkäys.
Kun he tuovat aterimia, ryntäämme keittiöön.
Olemmeko heitä parempia veitsenkäyttäjiä?
Mitä muita vaihtoehtoja meillä on?
- Ei tietoa, hittolainen. - Mitä sitten?
Hitto. Rikon tämän hiton ikkunan.
Joo! Anna palaa!
Hitto!
Autan sinut takaisin pöytään.
Hitto.
Anteeksi.
- Luoja. - Hitto.
On eräs sanonta.
'Joskus tarvitsee vain kupposen teetä.'
Opin sen lapsena Bratislavassa.
Opin, ettei tee vain puhdista suuta,
vaan tarjoaa palsamia, kun on kohdattava kovia totuuksia.
Mutta ennen kuin jatkamme,
onko teillä kysyttävää minusta tai Hawthornista?
Kysymyksiä?
Onko tämä bergamottia?
On.
- Chef? - Niin?
Uskon puhuvani kaikkien puolesta, kun sanon,
että haluan tietää, tai siis me haluamme tietää...
Minkä takia tämä tapahtuu?
Minäpä kerron.
Ajatelkaa olevanne aineksia degustaatiotilanteessa.
- Missä? - Maistelutilanteessa.
Kuvaannollisesti sanoen.
Se lienee paras tapa kuvailla tätä.
Mutta ei tämän pitäisi olla yllätys useimmille teistä.
Rva Bloom.
Lillian, jos sallit, armas alkuvaiheen lakimieheni -
tietää vauriot, joita hän on aiheuttanut monen toimeentulolle.
Ei, ei. Hetkinen.
Ei, ei. Sinä et saa puhua.
Olen pahoillani, chef.
Suostuit tulemaan -
- Lilian Bloomin haastateltavaksi. - Mitä?
- Ja se synnytti tämän ravintolan. - Mahdollistat sen loanheiton.
Mahdollistat sen loanheiton.
Tuet häntä.
Hyysäät häntä.
Lisää juoksettunutta emulsiota.
Sinusta oli hienoa saada kutsu tänne tekstiviestillä.
Minä haluamassa läsnäoloasi.
Se ruokki egoasi.
Mutta se oli selvä. Sinä ruokit yhtä lailla minun egoani.
Kymmenen minuuttia, nti Mills.
Minä pyydän. Mieheni on päästävä sairaalaan.
Olen kunnossa. Antakaa vaimoni mennä.
Uskolliset kanta-asiakkaani.
Montako kertaa olette syöneet täällä viiden viimeisen vuoden sisällä?
En tiedä. Kuusi tai seitsemän?
Luulen, että useammin.
Yksitoista. Yksitoista kertaa.
Useimmat tuntevat olevansa siunattuja, jos syövät täällä vain kerran.
Hra Leibrandt, nimetkää yksi ruoka, jonka söitte täällä viimeksi.
Yksitoista kertaa tulette tänne veneellä.
Ja esittelemme kaikki annokset joka ikinen kerta.
Kerromme teille tarkasti, mitä tarjoamme.
Nimetkää yksi ruoka, jonka söitte täällä viimeksi.
Tai edellisellä kerralla.
Yksi. Olkaa hyvä.
Turskaa.
Mitä?
Turska.
Ei se ollut turskaa, senkin ääliö.
Se oli pallasta.
Harvinaista täpläpallasta, helvetti.
Mitä väliä sillä on?
Sillä on väliä pallakselle, rva Leibrandt.
Ja taiteilijalle, jonka työ muuttuu paskaksi teidän suolistossanne.
Annoin työni nousta sellaisiin hintoihin,
jotka ovat mahdollisia vain teidän kaltaisillenne.
Ja minä houkka yritin tyydyttää heitä, joita mikään ei koskaan tyydytä.
Kuten häntä.
Mutta eikö se kuulukin kulttuuriimme?
Ja ravintolani on osa ongelmaa.
Sanotte sitä omaksi ravintolaksenne.
Mutta jos me kaikki olemme tänään rehellisiä,
se ei ole.
Totta. Doug Verrick on enkelisijoittajani.
Hän omistaa tämän saaren ja tämän ravintolan.
Ja koska Hawthorn on koko elämäni,
joudun sanomaan, että Doug Verrick omistaa minut.
Mutta nyt asiat ovat hieman mutkikkaammat,
ja minä omistan Doug Verrickin.
- Voi Jeesus. - Voi luoja.
Jukoliste.
Miten tämän voi pysäyttää?
- Ei. - Lopettakaa tämä.
Kertokaa, miten tämän voi pysäyttää. Me teemme sen.
- Tätä ei voi pysäyttää. - Meillähän on rahaa.
Sanokaa summa, niin annamme sen teille.
Sano se helvetin numero, äijä!
En.
En tarvitse rahojanne.
Hän piti ravintolanne auki koronan ajan, senkin mulkku!
Niin piti.
Ja kyseenalaisti menuni.
Hän jopa ehdotti muutoksia,
vaikka Hawthornilla ei tehdä muutoksia!
Langennut enkeli, olkaa hyvät.
Ei!
Ei, ei!
Mitä hemmettiä?
- Ei. - Kuunnelkaa.
- Tämä on... - Kuunnelkaa.
Ei! Julian!
- Tämä on mielipuolista. - Käskin kuunnella.
Ei...
Kuunnelkaa.
- Tämä on sairasta. - Käskin kuunnella. Kuunnelkaa!
Niin.
Kuuletteko?
Ja...
Hän vaipuu veden alle, ja...
Hiljaisuus.
Kuuletteko sen?
Kuuletteko hiljaisuuden? Pystyttekö kuulemaan sen?
Tuo hiljaisuus merkitsee...
Olen vapaa.
Aika on täysi, nti Mills.
Keittiömestari puhuu kanssanne työhuoneessaan.
Käy sisään.
Joko teit päätöksesi?
Kyllä.
Ja mitä päätit?
Että olet oikeassa.
Minun ei pitäisi olla täällä.
Sanon sen kaikella kunnioituksella, koska olet varmasti nerokas,
mutta kaikki tämä -
ei ole minua varten.
Et ole varma, olenko minä nerokas, joten älä sano niin.
Se on valheellista.
Hyvä on.
En ole varma, oletko nerokas.
Odotin enemmän.
Haista paska!
Minun on sitten päätettävä puolestasi.
Kuulut täällä omiesi joukkoon.
Ja mikä joukko se on?
Rupusakin joukko.
Luulitko, että en huomaisi?
Tunnistan toisen palveluammattilaisen, kun näen sellaisen.
Hra Leibrandt. Mistä tunnet hänet?
Tarkkailit häntä koko illan.
Taidat tietää.
En tiedä.
Hän maksoi saadakseen elämyksen.
Ja voin kertoa yhdeltä elämyksentarjoajalta toiselle,
että sinä et järkyty vähästä.
Miten hän järkytti sinua?
- Ei hän järkyttänyt... - Margot.
Minun piti olla samaa mieltä ja katsoa häntä silmiin, kun hän runkkasi.
Oho. Erikoista.
Eipä oikeastaan.
Varsin tavanomaista.
Se järkytti minua,
että hän pyysi minua sanomaan, että hän on hyvä mies -
ja että olen hänen tyttärensä -
ja että hän rakasti minua ja minä häntä ja...
Hän on siis romantikko.
En kaipaa yksityiskohtia.
Tunnistan huonon asiakkaan.
Niin.
Nautitko palvelujesi tarjoamisesta?
Kyllä.
Tai nautin aiemmin.
Nautitko sinä omien palvelujesi tarjoamisesta?
Nautin aiemmin,
mutta en ole halunnut kokata kenellekään aikoihin.
Ja kaipaan sitä tunnetta.
Tule mukaan.
Kaikki ovat siipi maassa!
Naiset ja herrat, seuraavaa ruokalajiamme varten -
siirtykäämme ulkoilmaan!
No niin! Ulos!
- Olkaa hyvä. - Ulos, jokainen.
Jos löydämme veneen, voimme paeta.
Vakioasiakkaat myös.
Seuratkaa keittiömestaria.
Chef, minulla olisi pikainen juttu.
- Mennään! - Teidän jälkeenne.
Vieraat ensin.
Richard.
Seuratkaa minua.
Leppoisaan yöilmaan.
Älkää pelätkö.
Ei ole syytä pelkoon.
Ehkä jossain on varavene, jolla pääsemme pois täältä.
Minne?
- Mitä? - Pois täältä, mutta minne?
Mitä hemmettiä höpiset?
- Me kuolemme. - Ei hätää.
- Ei. Me kuolemme tänään. - Kyllä. Näin on.
Seuraavan ruokalajin esittelee vuoromestari Katherine Keller.
Hyvää iltaa kaikille.
Kolme vuotta sitten Julian Slowik yritti panna minua.
Torjuin hänen lähentelynsä.
Viikkoa myöhemmin hän yritti sitä taas.
Ja taas kieltäydyin.
Mutta hän ei erottanut minua.
Ei.
Hän piti minut keittiössään eikä suostunut katsomaan silmiin -
eikä puhumaan suoraan minulle kahdeksaan kuukauteen.
Hän voi tehdä niin.
Koska hän on tähti.
Hän on pomo.
Seuraava ruokalajimme on nimeltään 'Miehen munaus'.
Olen pahoillani.
Hittolainen.
Miespuoliset syöjät -
saavat nyt tilaisuuden paeta.
Saatte 45 sekuntia etumatkaa,
minkä jälkeen henkilökuntani yrittää saada teidät kiinni.
Jos he saavat...
Selvä.
45 sekuntia alkaa nyt.
- Pitele tätä. - Mitä?
Anteeksi. Tiedät, että olen kamala.
Olet loistava kriitikko.
Lähetän apua. Heti ensimmäiseksi.
Sinä myös.
Jätän teidät jatkamaan.
Haluatteko siirtyä kanssani sisälle?
Alkaa olla viileää.
Tänne päin.
Hyvä on.
Tulkaa.
Nyt!
KUUDES RUOKALAJI
MIEHEN MUNAUS
TASKURAPUA, FERMENTOITUA JOGURTTIHERAA ULVAA, UMEBOSHIA, KELPPIÄ
- Kiitos. - Kiitos.
Tämä on fantastista.
Umeboshin karvaus -
ja aavistus käymistilasta.
Täyteläinen ja silti puhdas.
Herkullista.
Niin.
Aiemmin tuo olisi merkinnyt minulle paljon, rva Bloom.
Tämä on tosi hyvää.
Todella hyvää.
Tämä emoji sen tekee.
Umeboshi.
- Umeboshi. - Umeboshi.
Tämä on tosi hyvää.
- Olet hyvin taitava. - Kiitos.
En yleensä pidä vaahdosta, mutta...
Älä helvetti juokse vieressä, kamu!
Itse juokset minun vieressäni!
Metsä on helvetin iso! Painu hiiteen!
- Häivy siitä! - Painu hiiteen.
Hitto.
Voi luoja.
Tunnet siis mieheni.
Niin.
Tunnen.
Aivan.
Voit kertoa meille.
Kuolemmeko me kaikki tänä iltana?
Tämä ei toimi, jos jäätte henkiin.
- Mikä ei toimi? - Menu.
Miksi ei?
Se tarvitsee lopun,
joka sitoo kaiken käsitteellisesti yhteen.
Muuten kaikki vain maistuu hyvältä. Viis siitä.
Sinulla pitäisi olla oma ravintola.
Eikö niin? Ja minä voisin auttaa siinä.
- Niin varmasti, rva Bloom. - Minä voisin.
Meidän pitäisi vain jutella -
siitä kuolemispuolesta.
Se, että kaikki kuolisivat, oli minun ideani.
Olen tosi ylpeä siitä.
- Lisää viiniä? Voi helvetti. - Kyllä, kiitos.
Kiitos.
Jostain kuului rusahdus.
Hitto!
Pieni herkkupala viimeiseksi kiinni jääneelle.
Muokattu paholaisen muna ranskankermalla ja vaahterasiirapilla.
- Nauttikaa. - Kiitos.
Ketään ei kiinnosta paskan vertaa,
mutta oikea nimeni ei ole Margot.
Vaan Erin.
Ja olen Massachusettsin Brocktonista,
ja se siitä.
Juhlat ovat ohi.
Tulkaa, hyvät herrat.
- Tervetuloa takaisin. - Mitä te saitte?
Herra? Olkaa hyvä.
Anteeksi. Olen pahoillani. Otan sen. Kiitos.
Rva Bloom. Olkaa hyvä.
Sallikaa minun. Kaikki on hyvin.
Tässä.
Voi luoja.
Miten pärjäsit siellä?
Mainiosti. Olin ihan ässä.
Olen ainoa, joka pääsi karkuun.
Anteeksi. Olen täydellinen tunari.
Ei se mitään.
Olen varastanut sinulta rahaa.
Tiedän.
Tiedän, että tiedät.
Kirjoitin negatiivisen suosituksen Sonylle.
Tiedän. Laitoit sen minullekin.
Kuulkaa.
Valitettavasti menu ei voi jatkua suunnitellusti,
ennen kuin hoidamme erään asian.
Sinut.
Minutko?
Sinut.
Kerro, miksi olet täällä.
- Siksi, koska halusin... - Nielaise ensin.
Halusin kokea teidän ruokanne.
Mitä sinulle kerrottiin?
Mitä tiesit ennen tänne tuloa?
Sanoitte, että kyseessä olisi kaikkien aikojen hienoin menu.
Aivan. Ja muuta?
Ja että kaikki kuolisivat.
'Kaikki kuolisivat.'
Sinulla oli seuralainen.
Muistelen, että sinulla oli seuralainen.
Ei tämä neitokainen.
Mitä sille naiselle tapahtui? Seuralaisellesi?
Hän jätti minut.
Joten sinä toit Margotin.
Miksi?
Koska täällä ei ole yhden hengen pöytiä.
Eli palkkasit hänet tietäen, että hän kuolisi.
- Niin. - Senkin paska!
Tapan sinut, Tyler!
Rauhoitu.
Eihän häntä voi moittia?
Kahdeksan kuukauden kirjeenvaihdon jälkeen -
päästin sinut maailmaamme.
Vannotin sinua pitämään kaiken salassa.
Minkä vuoksi tekisin sen kaiken?
- Halusitte minut tänne, koska... - Miksi?
Sanoitte, että tiedän paljon ruoasta.
Pitää paikkansa. Et ole kuin muut.
- Tiedät, mikä Pacojet on. - Niin.
- Tiesit, mitä bergamotti on. - Niin.
- Maistoin sen. - Niin teit.
Niin, mutta sinä tunnistit sen.
- Erotit sen. - Aivan.
Se teki minuun vaikutuksen.
- Niinkö? - Kyllä vain.
Sinä olet kokki.
Kokit kuuluvat keittiöön.
Vai mitä?
Kyllä, chef!
Niin.
- Tule mukaani. - Ihanko totta?
Minäkö? Oikeasti?
Kyllä, kyllä. Minulla on jotain sinulle.
Selvä.
Tule tänne. Elsa antaa sen.
Se on keittiömestarin takki.
Hawthorn tarjoaa.
- Kiva. - Kiitos.
Näytät upealta. Vai mitä, Margot?
- Eikö hän näytäkin hyvältä? - Kyllä, chef!
Komea poika.
Nimikoin takin.
'T, Y,
L, E,
R.'
Kiitos.
- Olen ylpeä sinusta. - Kiitos, chef.
Ja nyt kokkaa.
Mitä?
Kokkaa.
- Olet kokki, siis kokkaa. - En tiedä, osaanko kokata täällä.
- Kokkaa. Kokkaa. - Nytkö? En...
Kokkaa! Anna palaa.
Mitä tarvitset? Meillä on kaikkea.
- Nouskaa katsomaan. - Ei hätää.
Mitä haluat?
- Nouskaa katsomaan esitystä. - Tulkaa lähemmäksi.
Tyler näyttää kulinaristiset taitonsa.
- Nouskaa katsomaan esitystä. - Kaikki.
Tulkaa lähemmäksi.
Mitä tarvitset?
- Purjoja. - Tuokaa kokille purjoja.
Tämä on työpisteesi. Mitä muuta?
Ss...
- Sontaa? Haluatko sontaa? - En.
- Salottisipuleita. - Salottisipuleita herkkusuulle!
- Ilmiömäinen hra Ruoka itse! - Anteeksi. Olen pahoillani.
Kerääntykää tänne. Meidän pitää oppia Tylerilta.
Uusi pilkkomistapa, jota emme ikävä kyllä tunne.
Mitä seuraavaksi?
Voita.
Voita? Voita. Purjoja ja salottisipuleita kuullotetaan voissa.
Todistan vallankumouksellista ruoanlaittoa.
Haluatko proteiinia?
- Lammasta. - Lammasta!
Kyllä. Tämä lienee valmista.
Lienee valmista? Etkö ole varma?
Ehkä haluat tunkea sen Pacojetiin.
En.
Tämä on itse asiassa varsin -
pahaa.
TYLERIN MOSKA
PUOLIRAAKAA LAMMASTA, SYÖMÄKELVOTONTA SIPULI-PURJOKASTIKETTA,
YHTENÄISYYDEN PUUTE
Sinun takiasi ammatistamme on riistetty salaperäisyys.
Kai ymmärrät sen nyt?
Anteeksi, chef.
Tule tänne, poika. Tule.
Tulehan tänne.
Kyllä, chef.
Ja nyt sinäkin olet vapaa.
Naiset ja herrat, haluan pyytää anteeksi kaikilta.
Tuo äskeinen ei alun perin ollut osa illan menua.
Pyrimme täydellisyyteen,
mitä ei tietenkään ole olemassa, ja minun on vaikea hyväksyä sitä,
joten suokaa minulle anteeksi.
Tule mukaani.
Ja tuo päätti esityksemme.
Palatkaa paikoillenne.
Kuuntele.
Menussamme on jäljellä ainoastaan yksi suolainen ruokalaji.
Eli valmistaudumme jälkiruokaan.
Jälkiruoka vaatii ison tynnyrin, jonka pitäisi olla tuolla nurkassa.
Näetkö tynnyriä?
- En. Enpä näe. - En näe minäkään.
Leväperäinen kollegani, Elsa, unohti pyytää jotakuta tuomaan sen.
Joten Margot, sinä haetkin sen tynnyrin.
- Minäkö? - Niin. Muistatko savustamon?
Ehkä... Minä en...
- Ehkä jonkun meistä pitäisi... - Margot on nyt yksi meistä, Elsa.
Vai mitä, Margot?
- Kyllä. - Kyllä, mitä?
Kyllä, chef.
Elsa, anna hänelle savustamon avain.
Kyllä, chef.
Mene.
Mene!
Anteeksi.
Olen pahoillani, chef.
Sir Slowik.
Hei.
Miten menee?
Tuota...
Oikeastaan...
Halusin vain sanoa, koska...
En yritä kuulostaa mitenkään...
Mutta minusta tämä ei ole yhtään reilua.
Ehkä.
Jos...
Haluatko tietää, miksi sinua rangaistaan?
Toki.
Näin elokuvan Tohtori Aurinkoista tarvitaan enkä pitänyt siitä.
Siis mitä?
Se oli sunnuntai.
Ainoa vapaapäiväni kuukausiin.
Kallisarvoisin päivä. Päivä, jolloin sain elää.
Ja näin elokuvan Tohtori Aurinkoista tarvitaan yksin elokuvateatterissa.
Enhän minä sitä ohjannut. Minä vain näyttelin siinä.
Muisto kasvoistasi siinä elokuvassa,
ja se että olet nyt täällä, ahdistaa minua.
Motivoi minua.
Mitä tapahtuu innoituksensa kadottaneelle taiteilijalle?
Se on säälittävää.
Olet oikeassa.
Entä hän?
Mitä koulua kävit?
Brownia.
Opintolainallako?
En.
Olen pahoillani. Sinä kuolet.
Jumalauta.
Ei voi olla totta.
Kukaan ei saa mennä keittiömestarin asuntoon.
Luuletko olevasi erikoistapaus?
Et totellut sitä sääntöä.
Minä hoidan asiakkaat, jotta keittiömestari voi hoitaa menun.
Olet ollut riesa saapumisestasi saakka.
Anteeksi.
Jos sallit, että kysyn...
Miksi kuolisit hänen vuokseen?
Sinä et pääse minun tilalleni.
Sinun tilallesiko?
Usko pois, minulla ei ole...
Ei, ei! Ei!
Lopeta!
Riittää!
Hän ei kertonut minulle tynnyristä.
En minä unohtanut.
Voi, luoja!
TANTALUKSEN KEITTIÖMESTARI KEHITYKSEN KÄRJESSÄ
KIRJOITTANUT LILLIAN BLOOM
KUUKAUDEN TYÖNTEKIJÄ ELOKUU 1987 - JULIAN SLOWIK
PUSSAA KOKKIA
Herranen aika.
Haloo?
Paljon onnea, rakas Bryce
Paljon onnea vaan
Kerroitko, että nyt on syntymäpäiväni?
Se tuntui hauskalta kolmisen tuntia sitten.
Kiitos.
Jätä se siihen -
ja mene paikallesi.
Haluan, että ymmärrät jotain.
Minä olen hirviö.
Ei, olin hirviö.
Ja huora.
Mutta tänään kaikki, mitä teen, on viatonta.
Vailla egoa.
Ja viimeinkin kipu on melkein poissa.
Keittiömestarin kädet.
Asbestikädet.
Voin kantaa valurautapannun uunista pöytään paljain käsin.
Minua ei voi enää satuttaa.
Kuten tri King sanoi: 'Tiedämme tuskallisen kokemuksen kautta,
että sortaja ei koskaan anna vapautta vapaaehtoisesti.'
'Sorretun on vaadittava sitä.'
Lainasiko hän juuri Martin Luther Kingiä?
- Joo. - Kyllä vain.
Mitä?
Taisit löytää radiomme.
Tyhjentäkää ruokasali välittömästi!
Se on vene!
Soititko jollekulle?
Se on vene.
Mitä? Mitä sinä teet?
- Ihan rauhassa! - Mitä teet sille miehelle?
Veli, ota iisisti!
Tiukalle, tiukalle.
Hyvä.
Tunnette kiusausta pyytää häneltä apua.
- Jopa anella. - Ei, ei.
Se ei olisi viisasta. Hän ei voi auttaa teitä.
Esittäkää itsellenne kaksi kysymystä.
Yksi, haluatteko olla vastuussa syyttömän miehen kuolemasta.
Ja kaksi, kysykää itseltänne, miksi ette illan aikana -
yrittäneet panna kovemmin vastaan.
Yrittäneet päästä pois täältä.
Se olisi luultavasti onnistunut.
Siinä teille mietittävää.
Hyvää iltaa, perämies. Kuinka voimme olla avuksi?
Kuulin, että täällä on jokin hämminki.
Täälläkö?
Millainen hämminki?
Väkivaltainen.
- Oletteko omistaja? - Olen keittiömestari.
Omistaja vaihtui hiljattain, mutta se on toinen tarina.
En halua olla tyly, mutta kuten näette,
meillä on päivällinen kesken.
Soittiko kukaan nyt illalla hätäpuhelua lyhytaaltoradiolla?
Meillä ei ole tapana tarjoilla asiakkaillemme -
lyhytaaltoradioita ruokalajien välissä.
Hei.
Oletteko te...
Kyllä, kyllä. Olen minä.
Vautsi. Olen suuri ihailija.
Kiitos.
Haluaisitko nimikirjoituksen?
En halua olla häiriöksi.
Ei toki. Ei se olisi häiriö.
Minulla ei taida olla...
Meillä on kynä.
Hoidetaan homma.
Joo.
Kiitokset.
- Mikä sinun nimesi on? - Dale.
Mitäpä kuuluu, Dale?
Hei.
Olet mahtava.
Vaimoni ja minä tykkäsimme siitä...
Mikä se olikaan? Se, missä näyttelit kirurgia?
Niin.
Tohtori Aurinkoista tarvitaan.
Joo! Aivan mahtava.
Ole hyvä.
Paljon kiitoksia.
Hyvä on.
Anteeksi taas, että häiritsin.
Minäpä tästä lähden.
Teette tärkeää työtä.
Kiitos hyvästä palvelusta.
AUTA MEITÄ
Kädet pään päälle! Koko joukko! Nyt!
Ei, ei. Sinä vitsailet.
Sinä vitsailet.
En vitsaile.
Älä nyt. Tässä on jokin väärinkäsitys.
Auta meitä!
- Niin! Niin! - Hän haluaa tappaa meidät kaikki!
Palatkaa paikoillenne! Joka iikka! Palatkaa paikoillenne!
Hän on mielipuoli!
Palatkaa paikoillenne nyt.
Hiljaisuus! Jokainen palaa sinne, missä oli!
Istukaa. Nyt!
Hiljaa!
- Se on hän! Se on hän! - Hän!
- Koko porukka! - Hän haluaa tappaa meidät kaikki!
Älkää puhuko!
Sinä.
Käy polvillesi ja laita kätesi pään päälle. Nyt.
Kyllä!
Kiitos!
Olet kusessa!
Kyllä! Kyllä!
Voi luoja!
Nuo muutkin kusipäät ovat mukana tässä. Varo.
- Rauhoittukaa! - Haista paska!
- Ihan rauhassa. - Haista paska!
Kukaan ei liiku ilman lupaani.
Kukaan ei liiku!
- Ei, ei! - Mitä sinä teet?
Hei, hei.
- Se on hän! - Ei.
Kiitos, Dale. Kiitos.
Hyvää työtä.
Keittiössä kaikki toimivat yhdessä, tai mikään ei toimi.
Työskentelemme tiiminä.
Sinä...
Margot Nebraskasta.
Olet pettänyt pyhän luottamuksemme.
Ja osoittanut, että olet piittaamaton.
Olin väärässä.
Sinä olet syöjä. Olet ottaja.
Kuten kaikki muutkin.
Viimeinen ruokalaji. Viisi minuuttia nostoon!
Kyllä, chef!
En pidä ruoastasi.
Mitä sinä sanoit?
Sanoin, että en pidä ruoastasi -
ja haluaisin lähettää sen takaisin.
Ikävää.
Mikä ruoassani ei ole sinulle mieluista?
Ensinnäkin -
olet riistänyt syömisestä ilon.
Jokainen ruokalaji on ollut älyllinen harjoitus -
eikä sellaista, mistä haluaa istua nauttimaan.
Kun syön ruokaasi,
se maistuu siltä, kuin se olisi tehty ilman rakkautta.
Tämä on naurettavaa. Kokkaamme aina rakkaudella.
- Vai mitä? - Kyllä, chef!
Jokainen tietää, että rakkaus on tärkein ainesosa.
Sitten huijaat itseäsi.
Kuulehan. Luulin, että tämä oli kovien totuuksien ilta.
Tämä on yksi niistä. Sinä kokkaat pakkomielteellä,
et rakkaudella.
Kuumat annoksesikin jättävät kylmäksi.
Olet keittiömestari.
Ainoa tehtäväsi maan päällä on tarjota ihmisille ruokaa,
josta he saattaisivat oikeasti tykätä, ja olet epäonnistunut.
Sinä olet epäonnistunut.
Ja olen kyllästynyt.
Ja pahinta on se,
että olen edelleen helvetin nälkäinen.
Oletko edelleen nälkäinen?
Olen.
Miten nälkäinen?
Näännyn nälkään.
Mitä haluaisit syödäksesi?
Mitä sinulla on?
Kaikkea.
Tiedätkö, mitä todella haluaisin?
Kerro.
Juustohampurilaisen.
Me osaamme valmistaa juustohampurilaisen.
Oikean juustohampurilaisen.
Ei mitään hienoa, muokattua uuden aallon paskaa.
Oikean juustohampurilaisen.
Teen sinulle oikein hyvän, perinteisen juustohampurilaisen.
En usko, että osaat.
Se maistuu siltä, kuin söisit elämäsi ensimmäistä juustohampurilaista.
Sitä halpaa, johon vanhemmillasi oli juuri ja juuri varaa.
- Näytä minulle. - Millaisena tahdot sen?
Mediumina. Amerikkalaista juustoa.
Amerikkalainen juusto on parasta juustohampurilaiseen,
koska se sulaa hajoamatta.
Paljonko se maksaa?
9,95 dollaria.
Tuleeko se ranskalaisilla?
- Niels. - Niin, chef?
- Onko rasvakeitin vielä päällä? - Kyllä, chef.
Poimutettuina vai tikkuina?
Tämä vasta...
on juustohampurilainen.
Niin.
Se on juustohampurilainen.
Valitettavasti silmäni söivät enemmän kuin vatsaani mahtuu.
Ymmärrän kyllä.
Saanko loput mukaan?
Hetkinen, ole hyvä.
LISÄANNOS: JUUSTOHAMPURILAINEN
PELKKÄ HYVIN TEHTY JUUSTOHAMPURILAINEN
Juustohampurilainen mukaan.
Ja lahjakassi.
Kiitos, että söit Hawthornilla.
Kiitos...
Kaikesta.
Ennen viimeistä ruokalajia meidän on puhuttava laskusta.
Meillä ei ole juomarahakäytäntöä, joten juomarahat sisältyvät hintaan.
Ja nauttikaa lahjakasseistanne.
Siellä on joitain herkkuja.
Kirjanen paikallisista tavarantoimittajista,
talon granolaa,
yksi Doug Verrickin sormista -
ja kopio illan menusta.
Ei, ei.
Lehti maksaa laskun.
Minähän sanoin, että et lähde.
Joten vielä kerran,
kiitos, että ruokailitte kanssamme tänä iltana.
Te edustatte taiteeni -
ja elämäni tuhoa,
ja pääsette nyt osaksi sitä.
Osaksi jotain, jonka toivon olevan mestariteokseni.
Ja viimeinen jälkiruokamme on leikkisä versio tutusta lohturuoasta.
Suklaaburgerit.
Kaikkien aikojen vastenmielisin hyökkäys makunystyröitä vastaan.
Ei reilun kaupan suklaata ja hyytelöityä sokerivettä -
vangittuna teollisesti valmistettujen voileipäkeksien väliin.
Kaikki siinä on väärin, ja silti liitämme sen viattomuuteen.
Lapsuuteen.
Äitiin ja isään.
Mutta se, mikä muuttaa tämän ällöttävyyden, on tuli.
Voi luoja.
Puhdistava liekki.
Se ravitsee ja lämmittää meitä,
jälleenrakentaa, muokkaa -
ja tuhoaa meidät.
Meidän on otettava vastaan tuli.
Voi jessus! Käynnisty.
Meidät on puhdistettava.
Tehtävä tahrattomiksi.
Kuten marttyyrit -
tai kerettiläiset.
Meidät on liitettävä -
ja tehtävä uusiksi.
Kiitos.
Rakastan teitä kaikkia!
Me rakastamme teitä, chef!
SUKLAABURGERI
VAAHTOKARKIT, SUKLAA, VOILEIPÄKEKSIT, ASIAKKAAT, HENKILÖKUNTA, RAVINTOLA
Tekstitys: Tarja Forss