Я нормальна?
У тебе пульс нерівний.
Мозкова активність – непереконлива.
Я питала не про це.
Я її відчуваю.
Їхню мову.
Вона заповнює мій мозок.
Обговорімо все по черзі.
Що ти пам'ятаєш з подорожі в джунглі?
Я не була в джунглях.
Я знайшла тебе, Міцукі.
Ти там блукала сама-самісінька.
Я була не в джунглях.
Я була в чужих.
Пам'ятаю, як я йшла на їхні голоси,
шукаючи світла.
Оглядаючи той світ.
Корабель-носій.
Туди ведуть портали.
Якщо я навчуся їх контролювати, можна послати туди людей.
Я повинна піти знову.
Повторювана дія має зберегтися в пам'яті.
Можеш чесно сказати, що твоя неушкоджена?
Що це в біса за місце?
Ми точно прийшли в гості до біса.
Біллі?
Чуєш мене?
Це з її сім'ї?
Щось таке.
Генерал сказав, що їх повернули такими.
Повернули. Тобто...
Господи.
Фелікс.
Нелс.
Долорес.
Там є ще хтось?
Ні, це всі. Їх зараз досліджують.
Щоб з'ясувати, чому їх повернули.
До біса це. Ти повернешся додому, Біллі.
Ви всі повернетеся.
Роуз, вони не повернуться додому.
Дивися на них.
Копайте глибше! Укріплюйтеся. Ворушись!
Я буду на варті. Треба вибиратися звідси.
Я дала обіцянку всім, хто заходив у відділок, хто дзвонив.
Я поклялася, що зроблю все можливе.
Кожне обличчя на кожному плакаті.
І тепер ти знаєш, де вони. І розкажеш усім.
Що розкажу?
Що я їх покинула?
Але ти як ніхто інший знаєш, як воно – переживати втрату.
Хіба ти не готовий на все, щоб знову побачити сина?
Не таким.
Зараз люди в місті, люди, яким ти дала обіцянку,
мають те, чого не маю я.
Надію. Мету, за яку варто боротися.
Не можна повернути їм близьких у такому вигляді. Ясно?
Хай вони побудуть тут,
може, хтось придумає, як їм допомогти.
А поки що ми підемо
й допоможемо тим, хто справді цього потребує.
Чорт забирай.
Ми сюди повернемося, Трев. А тоді...
Усі повернуться додому.
Гей! Треба йти!
Ходімо.
Киньте зброю!
На коліна!
- Ми не хочемо проблем. - Замовкни! На коліна!
Посуньте їх сюди.
Два втікачі в мене...
Гей, назад!
На коліна.
Швидше, на коліна! На коліна!
- Усе гаразд? - Так.
Дякую.
Подякуєш, як виберемося звідси.
Я зміг повернутися...
Щоразу, як там бував, я краще розумів тамтешнє.
Ми думали, ти намалюєш мапу.
Я намагався, разом з іншими дітьми.
Усі бачили щось своє у світі прибульців.
- Не може бути. - А тепер ти знаєш,
куди мандрував?
Мого малюнка ніхто не зрозуміє.
Я дожену.
Я був там менш ніж годину тому.
Я не знаю, як я це роблю.
Але я був на кораблі-носії.
Тому я скликала ці збори, генерале.
Інформація, яку зібрав Каспар,
мапи, які намалював він та інші діти, –
усе це опис корабля.
Питання одне: як по ньому вдарити?
Там світло.
У кораблі світло.
Це найсвітліша точка.
Вони не хочуть, щоб я туди потрапив, але я його бачу.
Думаю, воно їх з'єднує, їх усіх.
Якщо вдаримо по них...
То вдаримо по всіх.
Скажімо, хлопець туди повернеться.
Портал в Айдабелі повертає людей в одне місце: до кратера.
А забирають їх у різних місцях, які неможливо передбачити.
Навіть якщо ми його знайдемо,
невідомо, чи довго можна його контролювати, щоб мої люди зайшли.
Надіюся, наша команда в Амазонії відповість на це питання.
Одна людина була там з Каспаром.
Скоро вони повідомлять новини.
Площі, придатні для проживання людей, зменшилися.
Мисливці-вбивці позбавляють нас армії.
У нашому світі нам більше нікуди тікати.
Ми повинні перенести війну на їхню територію.
Каспар?
Тревант?
Привид Каспар.
ВТОРГНЕННЯ
Руки вгору негайно!
Це наказ!
- Стривайте. Я його знаю. - Генерале, хто це?
Я Тревант Коул, колишній морський котик.
Нині арештант за вламання на базу.
Вибачте, пані президент.
Сьогодні стався інцидент,
через який командира Коула було затримано.
Дозвольте повернути арештанта в камеру.
Ні. Я знаю Треванта.
Він... Він допоміг мені в Лондоні.
Відвіз мене до лікарні й ризикував життям, щоб мене врятувати.
Якби не він, я б уже загинув.
Я думав, що тебе втратив.
Майже втратив.
Джаміла...
- Вона мене знайшла. - Вона теж вижила.
- Пані президент, прошу. - Генерале,
хай ваші люди його не чіпають.
Послухаймо, що він скаже.
Як ви знайшли базу в Айдабелі?
Мене привів сюди Каспар.
Його малюнки, його альбом.
Він ще у вас?
Це єдина річ, яку я зберігав.
Він... Він не дозволяв мені здатися.
Він привів мене в це місто, на цю базу.
Усе це було у твоєму альбомі.
Усі вважали, що я божевільний.
А тепер ти там.
А я тут.
Я це знав.
Що знали?
Я знав, що все це має причину.
Я чув, що ви хочете зайти з Каспаром у корабель-носій.
Якщо підуть солдати – я з ними.
Це не Афганістан, синку. Це не звичайне завдання.
Отож. Якщо ви шлете солдатів,
які не знають, як прибулець думає й діє,
ви обираєте не ту зброю для війни.
Мем, я єдина кандидатура для цього завдання.
Я довіряю йому цілком.
Рада це чути. Але я не довіряю.
Ми працювали довго й важко й не доручимо це завдання
тому, кого не контролюємо.
Тут повно солдатів, яких ви контролюєте.
А я пройшов повз них усіх.
Це теж доводить, що ви не поважаєте владу.
Тому повертайтеся в камеру чи йдіть додому.
Це ваші варіанти.
Я цю справу не кину.
Тоді вас відведуть у камеру. Генерале!
Ні. Ні, стійте!
У нас обмаль часу.
Прощайтеся зараз.
Здається, ми так і не попрощалися.
Удачі.
Тобі теж.
Що сталося?
Він не хоче, щоб мене ввели в кому.
Навіть не хоче, щоб я спробувала.
Він турбується про тебе.
Навіть більш ніж про себе.
Я стільки здолала і тепер зупинюся?
Я йому там потрібна.
А якщо ти потрібна нам тут?
Я просто кажу, ну...
Дивися на цей малюнок.
Я дивилася на нього сто разів. Тисячу. І що?
Слухай. Це ти, так?
А Касп там.
Він на одній планеті, а ти – на іншій.
Ти казала, що Каспар знає, що буде.
Його... Його малюнки – відповідь, підказка чи що.
Чим цей відрізняється?
Невже він намалював те, чому не судилося бути?
Іноді, коли дивишся на щось дуже довго,
то бачиш те, що хочеш побачити,
те, чого... те, чого ти бажаєш.
Але це не стає правдою.
Хай як ти цього хочеш.
Монті.
Ну, я... Я просто кажу, що ти нам потрібна.
Ти потрібна світові.
От і все.
То ти не знаєш, чи знайшла Аніша Сару?
Ми розділилися.
Але якщо я вибрався, то, можливо, вона теж.
- Щось є? - Ми перевірили всі частоти.
Рейчел, Руді, Аніші.
Пробуй далі.
- Вони могли вимкнути рації чи... - Кажу вам, лишилися тільки ми.
- Усі інші або в полоні, або... - Ти точно не знаєш.
Треба не полишати надії.
Мабуть, варто бути реалістами, Кларку.
Нам треба забратися з Айдабеля.
Не можна їхати без Сари й Аніші.
- Вони в будівлі. - А в будівлі оголошено тривогу.
Нас шукають. Слухай.
Ми привезли сюди Анішу. І зазнали втрат.
Тепер ми можемо лише надіятися, що вона знайшла Сару, і думати, що нам робити.
Кларку.
Я зняла це з одного солдата.
Трохи пошкоджена, але, може, вдасться їх слухати.
Спробую полагодити.
Але знайте: щойно небезпека мине, я піду.
Хто хоче долучитися – прошу.
Ні!
Часу обмаль, міс Малік.
Ми дуже мало знаємо,
хто ці прибульці і як їх подолати.
Цей осколок – підказка.
Ви нікому не хотіли його віддавати.
Ви маєте знати, як він працює.
Будь ласка, допоможіть мені.
Ваші люди викрали мою дочку.
Я бачу, що ви її дуже любите.
Скажіть, що ви зробили, щоб уберегти життя Сари.
- Вибачте, що? - З початку вторгнення.
Ви крали? Брехали? Чи щось гірше?
Я це робила. Заради моєї сім'ї.
А я мушу вберегти мільйони сімей.
Тому для вас нормально забрати дитину в матері?
Не нормально. Але необхідно.
Якщо це допоможе перемогти...
Я просто кажу, міс Малік:
коли борешся з чудовиськами – а ми з ними боремося –
іноді доводиться робити те, що здається...
Жахливим.
Будь ласка.
Він захищав мене й мою сім'ю.
Тому я його не віддавала.
Але я не знаю, як він діє.
Він реагує на близькість прибульців.
Він може їх поранити, вбити.
Але я не знаю, чи він допоможе боротися з тими новими прибульцями.
А ваш син? Він знає?
Ваша дочка сказала, що це він знайшов осколок,
що він говорив з ним.
Якби ми могли з ним поговорити.
Зв'язатися з ним.
Відведіть нас у камеру.
Одна моя дитина вже у вас.
Другу я вам не віддам.
Ви казали, що знаходили доступ до порталу інопланетян.
Якщо ми знайдемо портал, який забирає людей з Айдабеля,
ви зможете відкрити портал і тримати його відкритим,
щоб ми послали туди загін солдатів?
Міс Ямато.
Вибачте, пані президент.
Мій розум...
Будемо готові, пані президент.
Добре, бо юнак сильно ризикує,
щоб зустріти військо на кораблі.
Якщо портал приведе солдатів туди, куди ви кажете, –
це наш найкращий шанс.
Отже, готуйтеся.
ДХАРМАКС ТЕКНОЛОДЖІ
Я можу його контролювати. Воно мене – не може.
Я можу його контролювати. Воно не може контролювати мене.
Генлі та його радіо страшенно мене бісять.
Люку!
Люку, що сталося?
Прибульці. Я їх відчуваю.
Вони там.
От чому вони летять сюди.
- Увага всім. - Стривай.
- Вони, мабуть, шукають портал. - Слухай.
Увага всім, можлива поява літального об'єкта прибульців.
Можливо...
Я щойно отримав інформацію, що в Айдабелі може бути портал.
Усі підрозділи, шукайте ознаки прибульського порталу.
Те, про що вони говорять по радіо.
- Люк. - Портал.
Він тут, і чужі його захищатимуть.
Зрозуміло. Їдьмо.
Що? Ні. Треба допомогти солдатам.
- Відколи? - Люку, слухай.
Ми проголосували, і ми з Райдер залишимося,
щоб захищати твоїх рідних, а всі інші...
Ми покидаємо Айдабель. Негайно.
- Ви тікаєте? - Уже загинуло багато наших.
Я думав, ви хотіли їх урятувати.
Увага, члени Руху!
Кидайте збою й повільно виходьте через двері.
Невиконання буде розглядатися як акт агресії.
Маєте 20 секунд.
Я не здамся без бою.
Заспокойтеся.
Люку! Куди ти?
Я знаю, що ви шукаєте.
Синку, ляж на землю. Негайно.
Портал на корабель. Вам потрібна моя допомога.
Не знаю, як ти нам допоможеш,
але зараз не застуй двері.
Не стріляйте! Ми виконаємо вимоги.
- Правда, Люку? - Усім лягти!
- Послухайте. - Люку.
Не треба...
- Що він робить? - Що з ним?
Обережно.
Позаду.
Це...
Ось як я можу допомогти.
Ти? Це ти робиш?
Ти можеш їх зупинити?
Якщо є один, є й більше. Вони пересуваються зграями.
Ми чули, ви шукаєте якийсь портал.
Хай що то є, вони його захищатимуть.
Тож відкиньмо ворожнечу й допоможімо одні одним.
Дайте генерала Мітчелла.
Він захоче це почути.
Ворушіться!
Очистіть територію!
Мамо, що там таке?
Усе гаразд, доню.
Усе добре. Це дрібниці. Усе гаразд.
Малік.
Що там таке? Ми в небезпеці?
Прибульці проникли в Айдабель.
Чому ви розповідаєте це мені?
Ми шукали портал, інопланетний об'єкт у місті.
Ваш син сказав, що прибульці його захищають.
- Де син? - З моїми людьми.
Куди його забрали?
Мем, ситуація небезпечна.
Якщо ви відведете нас до нього й захистите, я дам вам усе, що треба.
Люк довіряє мені.
Хлопче, ти впевнений, що прибульці захищають цю штуку?
Я бачу те, що бачать вони.
Вони швидко рухаються.
Куди? У якому напрямі?
Вони летять у місто.
Генерале, хлопець каже, що мисливці-вбивці летять у місто.
Готуйтеся. Зробіть усе, що треба, негайно.
На кожному кроці я буду поруч.
Ти тут не сама.
Якщо ти хоч щось пам'ятаєш, запам'ятай це.
Ми стежимо за твоїми системами
і підтримаємо рівні, якщо вони падатимуть.
Я... Я не знаю, що там станеться,
але я знаю от що, Каспаре.
Я давно знала,
що ти борець.
Тож постарайся вижити.
Ми допоможемо.
Так, це вже схоже на «Екзорциста».
Якщо голови почнуть крутитися, я піду звідси.
Я нічого не бачу.
Ти відчуваєш їхнє наближення?
Що вони роблять з хлопцем?
Що? Що це?
Генерале, у нас щось є.
Вставай. Вставай, друже.
Вони тут.
Розосередитися! Швидко!
- Виходьте! - Бігом!
- Швидше! - Отак!
Тікайте!
Трев, стій. Ти куди?
Тікайте!
Люку!
- Назад! - Пустіть мене!
- Назад! - Відпустіть мене! Зробіть що-небудь!
Ти можеш їх стримати?
Ми з тобою.
Це ти зробив?
Вони зробили.
Вони бачать сутність в Айдабелі.
Команда готова. А вона?
Міцукі!
Міцукі! Чуєш мене?
Вони знайшли портал.
Ти його бачиш? Відчуваєш?
Вони скрізь.
- Шукай руйнування... - Шукай руйнування...
- ...солдатів, мертвих чужих. - ...солдатів, мертвих чужих.
Я його бачу.
У неї збивається пульс.
ЕЕГ стрибає туди-сюди.
На клиноподібній і підпотиличній кістці.
Ви казали, що вона зможе.
Якщо вона не стабілізує себе, то не стабілізує і портал.
Це наш шанс.
Докторе Кастільйо, вона готова?
Міцукі.
Міцукі, чуєш мене?
Я тебе чую.
Я можу її стабілізувати.
Виставте на максимум мій голос у її вусі.
Міцукі, ми не покладаємося на прив'язку до твоїх давніх спогадів.
Я про них мало знаю.
Деталей, подробиць.
Але я знаю все про наші спогади.
Усе.
Кожну мить.
Пам'ятаєш, як ми зустрілися в Амазонії?
Я попросила тебе торкнутися землі.
Пам'ятаєш, яка земля була на дотик?
Як ти всміхнулася, коли сонце пробилося крізь листя.
Як сонце гріло твою шкіру.
І ти сказала: «В дитинстві сонце було моєю...»
Улюбленою зіркою.
Пам'ятаєш, як торкалася землі
руками, пам'ятаєш запах дощу.
Пам'ятаєш прохолодне нічне повітря
і шум вітру в деревах.
Базова лінія пряма.
Вона стабілізувалася. Подіяло.
Міцукі,
ти ще бачиш портал?
Так.
Добре.
Можеш послати сигнал, щоб його відчинити?
Що воно робить?
Що діється?
Люку, ти тримаєшся?
Як ми це зупинимо?
Джаміла.
Не треба.
Нічого не кажи.
По той бік тобі знадобиться вся твоя сила.
Ти не йдеш?
Я зробила те, що збиралася.
Знайшла тебе. Привела сюди.
Королева Ксилону має захищати свою планету.
Так.
Я буду з тобою. Завжди.
Як ти був зі мною, коли був на тому боці.
Так.
Мабуть, побачимось у твоїх снах.
Так.
Побачимося.
Я б хотів, щоб усе було інакше.
Зроби, щоб було інакше.
Іди влаштуй там пекло.
Так.
Давай, Каспе.
Переможемо цих вилупків.
Він у комі. Тепер черга СОК.
Комунікація.
Зв'язок.
Міцукі, будь зі мною. Я тут.
Міцукі, ти ще мене чуєш?
Ми знову її втрачаємо.
Що з ними сталося?
Міцукі!
Поговори зі мною. Міцукі!
Я...
- Міцукі! - Я...
Я не можу це контролювати...
з тобою.
Ти повинна мене відпустити.
Більше ніяких спогадів. Ніяких базових ліній.
Тільки я прив'язувала тебе до цього світу.
Так.
Це єдиний шлях.
Думати як вони. Бути як вони.
Відпусти мене.
Як це...
Що сталося?
Це ти робиш?
Тоді що це?
Відпусти минуле.
Відпусти цей світ.
Ці канали мовчали після смерті істоти.
Я не розумію, як вони знов увімкнулися.
Там немає інопланетної свідомості.
Ні, є.
Відпусти це все...
і зайди всередину.
Усе під контролем.
Хтось може зайти.
Ми не знаємо, що всередині,
що нагорі.
Вони знають, що тут, унизу.
Треве.
Те, що тут, варто рятувати.
Вона на тій самій частоті.
Ці показники.
Вона входить у їхній розум.
І втрачає свій.
Спробуємо ще один вхід.
Вона утримає портал?
Вона стабільна?
Я не знаю, що з нею, пані президент,
але вона ваш єдиний шанс.
Скористайтеся ним зараз.
Командире Коул.
Якщо ви хочете, щоб я відступив, убийте мене.
Можливо, вам це там знадобиться.
З тобою все гаразд?
Тепер – так.
Боже, я не знаю, де ти був ці кілька місяців.
Я все життя страждала,
але не просила в тебе допомоги.
Але тепер я прошу...
допоможи нам.
Ми не завжди заслуговували на твою милість.
Ми не завжди заслуговували на твій світ.
Але тепер ми за нього боремося...
усі ми, разом...
і без тебе ми не можемо перемогти в цій битві.
Молимо, яви нам це диво.
Молимо.
Агов!
Тревант.
Каспар.
Ти тут.
Ти прийшов.
Так, прийшов.
Мабуть, ми знову напарники?
Цього разу все інакше.
Так.
Ти готовий?
З'ясуймо, що до чого.
За мною.
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк