Rendben vagyok?
Szabálytalan a pulzusod.
Az agyi aktivitás bizonytalan...
Nem ezt kérdeztem.
Érzem.
A beszédüket.
Megtölti az agyamat.
Egyszerre egy dologra koncentráljunk!
Emlékszel bármire a dzsungelből?
Nem a dzsungelben voltam.
Én találtam rád, Mitsuki.
Egyedül bóklásztál ott.
Nem a dzsungelben voltam.
Hanem bennük.
Emlékszek, követtem a hangjukat,
a fényt keresve.
Az egész bolygót láttam.
Az anyahajó.
Oda vezetnek a portálok.
Ha megtanulom irányítani őket, embereket küldhetünk át rajtuk.
Újra be kell mennem.
Ahhoz tiszta emlékképek kellenek.
Őszintén állítod, hogy ép a memóriád?
Mi a kénköves pokol ez?
Jól mondod, ez a pokol.
Billy?
Hallasz engem?
A rokona?
Valami olyasmi.
A tábornok szerint így tértek vissza.
Vissza? Mármint...
Jézusom!
Felix?
Nels?
Dolores?
Vannak még?
Nem, csak ennyien. Vizsgálatokat végeznek rajtuk.
Megnézik, miért küldték őket vissza.
A francba velük! Hazaviszlek, Billy.
Mindannyiótokat.
Rose, nem térhetnek haza.
Nézz rájuk!
Előre! Védelmet megerősíteni! Indulás!
Majd én fedezlek titeket. Mennünk kell!
Az összes embernek ígéretet tettem, aki eljött hozzánk vagy telefonált.
Megesküdtem, hogy mindent megteszek értük.
Az összes eltűntért.
De most már tudod, hol vannak. És elmondhatod nekik.
De mit?
Hogy itt hagytam őket?
Jól tudod, hogy mekkora veszteség érte őket.
Te nem adtál volna meg bármit, hogy újra lásd a fiadat?
Így nem.
Most azoknak, akiknek ígéretet tettél, van valamijük, ami nekem nincs.
A remény. Amiért küzdhetnek.
Így nem viheted vissza a szeretteiket. Érted?
Legalább itt maradnak, amíg valaki ki nem találja, mi legyen velük.
De addig muszáj visszamennünk,
hogy segíthessünk azokon, akiken még lehet!
Az isten szerelmére!
Visszajövünk ide, Trev. És akkor...
Mindenki hazatérhet.
Hé! Mennünk kell!
Induljunk!
Fegyvert eldobni!
Térdre!
- Nem akarunk bajt. - Hallgasson! Térdre!
Csúsztassák előre!
Itt van két szökött rab...
Hé, nyugalom!
Térdre!
Gyerünk, térdre! Térdre!
- Megvagy? - Meg.
- Köszönöm. - Majd akkor köszönd, ha kijutottunk!
Sikerült visszamennem...
Minél többször mentem, annál jobban átláttam.
Kérnénk a térképet.
Próbáltunk rajzolni egyet.
De mindenki máshogy érzékelte a világukat.
- Hihetetlen! - Most már tudod,
hogy hová mentél?
Az nem segít, ha halogatjuk.
Mindjárt jövök.
De ott voltam egy órája.
Nem tudom, hogyan sikerült.
De az... az anyahajójukon jártam.
Ezért kerestem meg, tábornok.
A Caspar által gyűjtött információ,
az általuk készített térkép,
mind az anyahajót fedik fel.
A kérdés: hogyan támadjuk meg?
Van egy fény.
Középen.
Erősebb a többinél.
Nem engedik, hogy odamenjek, de láttam.
És szerintem az köti össze őket.
- Ha azt támadjuk... - Akkor mindannyiukat eltaláljuk.
Mondjuk, hogy vissza tud menni!
Az idabeli kapu általában ugyanoda teszi vissza az embereket: a kráterbe.
Az, hogy honnan viszik el őket, az változó, kiszámíthatatlan.
Még ha meg is találjuk a portált,
nem tudjuk addig irányítani, hogy az embereim bemehessenek.
Remélem, az amazonasi csapatunk ezt megoldja majd.
Az egyikük ott volt Casparral.
Hamarosan jelentkeznek.
Egyre szűkül az emberek területe.
A vadász-gyilkosok sok áldozatot szednek.
Már nem tudunk hová rejtőzni.
Az ő világukban kell megvívnunk ezt a háborút.
Caspar?
Trevante?
Caspar, a szellem.
INVÁZIÓ
Kezeket fel! Most!
Parancsot adtam!
- Állj, várjon! Én ismerem őt. - Tábornok, ő ki?
Trevante Cole vagyok, a haditengerészetnél szolgáltam.
Jelenleg rab, mivel betört a bázisra. Bocsánat, elnök asszony!
Történt ma egy eset,
Cole parancsnok ezért volt elzárva.
Visszavihetem a rabot a cellájába?
Ne! Én ismerem Trevantét.
Ő segített nekem Londonban.
Elvitt a kórházba, az életét kockáztatta értem.
Nélküle most nem lennék itt.
Azt hittem, meghaltál.
Hát, majdnem.
Jamila...
- Megtalált. - Ő is életben van.
- Elnök asszony, kérem! - Tábornok,
ne fogjanak rá fegyvert!
Előbb hallgassuk meg!
Hogyan találta meg az idabeli bázist?
Caspar vezetett ide.
A rajzaival, a füzetével.
Még megvan?
Az az egyetlen dolog, amihez ragaszkodtam.
Az hajtott az utamon.
Az vezetett ide a városba, a bázisra.
Minden benne volt a füzetedben.
Mindenki őrültnek nézett.
És most ott vagy.
Én meg itt.
Tudtam.
De mit?
Hogy minden okkal történt.
Hallottam, hogy az anyahajóra akarnak menni Casparral.
Én jelentkezek a feladatra.
Most nem Afganisztánban vagyunk. Különleges küldetés lesz.
Pontosan. Ha olyanokat küld,
akik nem ismerik, nem tudják, mire képes, akkor nem győzhetnek.
Asszonyom, én képes vagyok rá. Egyedül én.
Az életemet is rábíznám.
Értem. Én viszont nem.
Sokat dolgoztunk a küldetésen, nem küldhetünk olyat,
aki nem engedelmeskedik.
Itt egy csomó ember, aki engedelmeskedik.
Mégis majdnem mindegyiken átjutottam.
Ez is csak a tisztelet hiányát bizonyítja.
Most vagy visszatér a cellájába, vagy hazamegy.
Választhat.
Nem adom fel a harcot.
Akkor visszakísérik a cellába. Tábornok!
Ne! Ne, várjanak!
Most nincs időnk erre!
Köszönjenek el egymástól!
Ezelőtt nem is tudtam elbúcsúzni.
Sok szerencsét!
Neked is!
Jól... Jól vagy?
Nem akarja, hogy elaltassanak.
Nem akarja, hogy megpróbáljam.
Talán fontos vagy neki.
Még önmagánál is fontosabb.
Nem azért jöttem idáig, hogy feladjam.
Szüksége van rám odafent.
Jó. És ha idelent is kellesz nekünk?
Figyu, csak azt mondom...
Nézd meg a rajzot!
Százszor, ezerszer láttam már. Mi van vele?
Oké. Ez elvileg te vagy, ugye?
Ez meg Casp?
Ő ezen a bolygón van, te meg azon.
Azt mondtad, Caspar tudja, mi lesz.
A rajzai rejtik a válaszokat, a nyomokat, nem tudom.
Most miért lenne másként?
Miért rajzolta volna le, ha nem kéne megtörténnie?
Ha elég sokáig nézel valamit,
akkor azt látod, amit te akarsz,
amit te szeretnél.
De ez csalóka.
Bármennyire is szeretnéd, hogy igaz legyen.
Monty!
Figyu, én csak azt mondom, hogy szükségünk van rád!
Az egész világnak.
Ennyi.
Nem tudod, hogy megvan-e Sarah?
Szétváltunk Aneeshával. De ha én kijutottam, akkor talán ő is.
- Van valami? - Mindenkit próbáltam.
Rachelt, Rudit, Aneeshát.
Próbálkozz tovább!
- Lehet, kikapcsolt a walkie-talkie... - Mondom, hogy csak mi maradtunk.
- A többieket elfogták vagy... - Ezt nem tudhatod.
Nem adjuk fel a reményt!
Nézzük reálisan a dolgot, Clark!
Azonnal el kell tűnnünk Idabelből.
Sarah és Aneesha nélkül nem léphetünk le.
- A bázison vannak. - A bázis pedig teljes készültségben van.
Épp minket keresnek. Figyeljetek!
Nagy áldozat árán idehoztuk Aneeshát.
Most már csak remélhetjük, hogy Sarah-val van, és továbbállunk.
Clark!
Az egyik katonától szereztem.
Kicsit szétjött, de talán még veszi az adásokat.
Mindjárt beüzemelem.
De én most megmondom, hogy ha tiszta a levegő, én elhúzok innen.
Bárki velem tarthat.
Ne!
Fogy az idő, Miss Malik.
Nagyjából tudjuk, mik ezek a lények, hogyan győzzük le őket.
A szilánk az egyik nyom ehhez.
Ön minden erejével védte.
Biztos tudja, hogyan működik.
Kérem, segítsen nekünk!
Az emberei elrabolták a lányomat.
Látom, hogy nagyon szereti.
Mondja, mit tett azért, hogy Sarah életben maradjon?
- Tessék? - Az invázió kezdete óta.
Lopott? Hazudott? Valami rosszabbat is tett?
Igen. A családomért.
Nekem millió családot kell életben tartanom.
Ezért rendben van, hogy elraboltak egy kislányt?
Nincs. De muszáj volt.
Ha így megnyerjük a háborút...
A lényeg, Miss Malik,
hogy ha szörnyekkel harcol az ember,
azt is meg kell tenni, ami...
Szörnyűséges.
Kérem!
Megvédte a családomat.
Ezért tartottam meg.
De a működését nem ismerem.
Reagál az idegenek közelségére.
Megsebzi, megöli őket.
De azt nem tudom, hogy az újfajta idegeneken is használ-e.
És a fia? Ő tudja?
A lánya szerint a fia találta meg a szilánkot,
és kommunikál is vele.
Hadd kérdezzük meg!
Ha beszélhetnénk vele...
Vigyen vissza a cellánkba!
Az egyik gyerekemet már elfogták.
A másikat nem fogják.
Azt mondta, egyszer már sikerült elérnie az idegenek portálját.
Ha sikerül megtalálnunk azt a kaput Idabelben,
akkor hozzá tud férni, és nyitva tartja,
hogy katonákat küldhessünk át rajta?
Miss Yamato?
Elnézést, elnök asszony!
A fejem...
Felkészülünk, asszonyom.
Helyes, mert egy fiatalember épp az életét kockáztatja,
hogy azon a hajón várakozzon.
Ha a katonáknak sikerül belépniük oda, ahová mondják,
akkor ez az egyetlen esélyünk.
Úgyhogy készüljenek is fel!
Én irányítom. Nem ő irányít engem. Én irányítom. Nem ő irányít engem.
Hanley őrületbe kerget azzal a rádióval.
Luke?
Luke, mi a baj?
Az űrlények. Érzem őket.
Itt vannak.
Ezért jönnek.
- Teljes készültség! - Várj!
- A portált keresi. - Hallgasd!
Minden egységnek: repülő idegen entitást észleltünk.
Lehetséges...
Azt az információt kaptuk, hogy van egy portál Idabelben.
Minden egység figyelje az idegenek portáljára utaló jeleket!
Az a dolog, amiről a rádióban beszélnek.
- Luke! - A portál.
Itt van, az idegenek azt védik.
Akkor azonnal elhúzunk innen.
Mi? Nem, segítenünk kell a katonáknak!
- Miért? - Luke, figyelj!
Megszavaztuk, hogy Ryderrel itt maradunk,
biztonságba hozzuk a családodat, de a többiek...
Elmegyünk Idabelből. Most.
- Elfuttok? - Elég csapattagot veszítettünk már.
Azt hittem, megvéditek az embereket.
Figyelem, a Mozgalom tagjai!
Tegyék le fegyvereiket, és lassan jöjjenek ki az ajtón!
Ha nem teljesítik a parancsot, azt támadásnak vesszük.
Húsz másodpercet kapnak!
Én nem hagyom magamat.
Nyugalom!
Luke! Mit csinálsz?
Tudom, mit keresnek.
Fiam, feküdj le a földre!
Az anyahajóra vezető kaput. Hadd segítsek!
Nem tudom, hogy akarsz segíteni,
de most húzz el az útból!
Ne lőjenek! Együttműködünk.
- Ugye, Luke? - Le a földre!
- Figyeljenek! - Luke!
Ne...
- Mit művel? - Mi a baja?
Vigyázz!
Hat óránál.
Így...
Így tudok segíteni.
Mi? Ezt te csinálod?
Meg tudod állítani?
Ha egy van, több is lesz. Falkákban jönnek.
Hallottuk, hogy valami portált keresnek.
Bármi is az, az űrlények meg akarják védeni.
Javaslom, hogy most hagyjuk ezt, és inkább segítsünk egymásnak!
Hívjátok fel Mitchell tábornokot! Ezt hallania kell.
Nyomás, gyerünk!
Területet elhagyni!
Anya, mi történik?
Semmi baj, édesem!
Semmi baj. Semmi. Nincs baj.
Malik!
Mi történik? Veszélyben vagyunk?
Az űrlények betörtek Idabelbe.
És ezt miért nekem mondja?
Épp egy portált keresünk a városban, egy entitást.
A fia szerint az idegenek azt védik.
- Hol a fiam? - Az embereimmel.
Hová viszik?
Asszonyom, veszélyes a helyzet.
Figyeljen, ha odavisz és megvéd minket, akkor mindenben együttműködök!
Luke bízik bennem.
Fiam, biztos, hogy az idegenek ezt az izét akarják védeni?
Látom azt, amit ők.
Gyorsan közelednek.
Honnan? Merre mennek?
A városba.
Tábornok, a fiú szerint a vadász-gyilkosok a városba tartanak.
Figyelem! Készüljenek!
Minden lépésnél ott leszek.
Nem leszel egyedül.
Ha másra nem, erre emlékezz!
Figyelni fogjuk az életjeleidet,
közbeavatkozunk, ha kell.
Azt nem tudom, mi lesz odafent,
de valami mást igen, Caspar,
mégpedig régóta.
Harcos vagy.
Igazi túlélő.
Számíthatsz ránk.
Pont olyan, mint Az ördögűzőben.
Ha elkezd forogni a fejük, én leléptem.
Nem látok semmit.
Még mindig érzed, hogy jönnek?
Mit csinálnak azzal a sráccal?
Na? Mi az?
Tábornok, itt van valami.
Állj fel! Állj fel! Állj fel, barátom!
Itt vannak.
Szétszóródni! Gyerünk, gyerünk!
- Szétszóródni! - Menj! Menj!
- Gyerünk! - Nyomás!
Gyorsan, gyorsan!
Trev, állj már meg! Hová mész?
Nyomás, nyomás!
Luke!
- Vissza! - Ne, engedjen!
- Vissza! Vissza! - Engedjen! Csináljon valamit!
Vissza tudod őket tartani?
Veled vagyunk.
Ez te voltál?
Ők.
Már látják az idabeli entitást.
A csapat készen áll. Ő is?
Mitsuki?
Mitsuki? Hallasz engem?
Megtalálták a portált.
Látod? Érzed?
Mindenhol ott vannak.
- Keresse a törmelékeket... - Keresd a törmelékeket...
- ...katonákat, halott űrlényeket! - ...katonákat, halott űrlényeket!
Megvan.
Szívritmus szabálytalan.
Az EEG értéke teljesen kileng.
A halántéknál és a nyakszirtnél is.
Azt mondta, képes lesz rá.
Ha nem tudja stabilizálni magát, akkor a portált sem fogja.
Nincs több lehetőségünk.
Dr. Castillo, készen áll?
Mitsuki!
Mitsuki, hallasz?
Hallak.
Majd én stabilizálom.
Csavard fel a hangom erejét a fülében!
Mitsuki, most nem hagyatkozhatunk a régebbi emlékeidre.
Nem ismerem őket eléggé.
A részleteket, a konkrétumokat.
De a közös emlékeinket igen.
Mindent.
Minden pillanatot.
Amikor először mentünk az erdőbe.
Amikor megérintetted a földet.
Emlékszel a talaj tapintására?
Amikor mosolyogtál az átszűrődő napfényben.
A napfény érintésére a bőrödön.
Azt mondtad: „Gyerekként a nap volt a...”
A kedvenc csillagom.
Emlékezz a földre,
amikor hozzáért a kezedhez! Emlékezz az eső illatára!
A hűs éjszakai levegőre,
a szél susogására a fák között!
Most megnyugodott. Stabilabbak az értékek. Bevált.
Mitsuki,
még mindig látod a portált?
Igen.
Jól van.
Most ki tudod nyitni?
Mit csinál?
Mi történik?
Jól vagy? Jól vagy, Luke?
Hogyan állítsuk meg?
Jamila!
Ne!
Ne mondj semmit!
Tartogasd az erődet odafentre!
Te nem jössz?
Megtettem, amit akartam.
Megtaláltalak. Idehoztalak.
A xylon királynőnek meg kell védenie a bolygóját, igaz?
Igaz.
Mindig veled leszek.
Ahogyan te is velem voltál a másik oldalon.
Igen.
Akkor találkozunk az álmaidban!
Igen.
Ott találkozunk.
Bárcsak másképp lenne!
Akkor tegyél érte!
Mutasd meg azoknak a szemeteknek!
Jó.
Hajrá, Casp!
Bánj el velük!
Most már nincs magánál. Jöhet a VV.
Kommunikáció.
Kapcsolat.
Mitsuki, maradj velem! Itt vagyok!
Mitsuki, hallasz még?
Megint elveszítjük.
Mi történik velük?
Mitsuki?
Mondj valamit! Mitsuki?
Én... Én...
- Mitsuki? - Nem...
Nem tudom irányítani...
veled.
El kell engedned!
Nem kell több emlékkép.
Csak én tartottalak itt.
Igen.
Csak így lehetséges.
Ha idegenként gondolkozok. Ha idegenként viselkedek.
Engedj el!
Hogyan...
Mi történik?
Ezt te csinálod?
Akkor micsoda?
Engedd el a múltat!
Engedd el ezt a világot!
Ezek a csatornák az entitás halálakor megnémultak.
Nem értem, most miért éledtek fel.
Semmilyen idegen tudat nincs itt.
De van.
Engedd el...
hogy beléphess!
Valaki irányítja.
Most be lehet rajta menni.
Nem tudjuk, mi van odabent,
sem odafent.
Ők tudják, hogy itt mi van.
Trev!
Valami, amiért érdemes harcolni!
Ugyanazon a frekvencián van.
Ezek az értékek...
Rákapcsolódik az agyára.
A sajátját pedig feladja.
Újból megpróbálunk belépni.
Tudja így tartani?
Stabil az állapota?
Nem tudom, elnök asszony,
de ez az egyetlen esélyünk.
Ragadja meg!
Cole parancsnok!
Ha azt akarja, hogy ne menjek, akkor meg kell ölnie.
Erre szüksége lehet.
Jól vagy?
Most már igen.
Istenem, nem tudom, hová tűntél az elmúlt hónapokban.
Egész életemben szenvedtem,
mégsem kértem a segítségedet.
De most ara kérlek...
segíts rajtunk!
Nem mindig érdemeltük meg a megbocsátásodat.
Nem mindig érdemeltük meg a világodat.
De most harcolunk érte...
együtt, közösen...
viszont nélküled nem győzhetünk.
Kérlek, add meg nekünk ezt a csodát!
Kérlek!
Hahó!
Trevante!
Caspar!
Sikerült.
Idejöttél.
Igen, ide.
Megint társak lettünk.
Kicsit más formában.
Igen.
Készen állsz?
Majd meglátjuk.
Kövess!
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra