Jsem normální?
Máš nepravidelný tep.
- U mozkové aktivity zatím nevím. - Na to jsem se neptala.
Cítím to.
Jejich jazyk.
Mám toho plnou hlavu.
Půjdeme na to pomalu.
Co si z té džungle pamatuješ?
Já jsem v džungli nebyla.
Našla jsem tě tam, Micuki.
Šla jsi tam úplně sama.
Nebyla jsem v džungli.
Byla jsem v nich.
Vzpomínám si, že jsem následovala jejich hlasy
a šla za tím světlem.
Shlížela jsem na svět.
Mateřská loď.
Tam vedou ty brány.
Když se je naučím ovládat, můžeme jimi posílat lidi.
Musím tam znovu.
Abys něco zopakovala, musíš mít paměť.
Myslíš si, že ta tvá je netknutá?
Kde to sakra jsme?
Nejspíš v pekle.
Billy?
Slyšíš mě?
Příbuzný?
Tak nějak.
Podle generála je sem takhle vrátili.
Vrátili? Jakože...
Ježíši.
Felixi?
Nelsi?
Dolores?
Je jich tu víc?
Ne. Jenom na nich provádějí testy.
Ať víme, proč je poslali zpět.
Na to kašlu. Jdeš domů, Billy.
Vy všichni.
Rose, oni domů nepůjdou.
Podívej se na ně.
Hledejte! Upevněte pozice. Pohyb!
Budu hlídat. Musíme zmizet.
Všem, co přišli na stanici nebo mi volali, jsem slíbila, že udělám maximum.
- Že najdu všechny z těch plakátů. - Jo. Už víš, kde jsou, a řekneš jim to.
Co ji mám říct?
Že jsem je opustila?
Sám dobře víš, jaký je o někoho přijít.
Nedal bys za to, abys viděl svého syna, cokoliv?
V tomhle stavu ne.
Ti lidi, kterým jsi to slíbila, mají něco, co já ne.
Naději. Mají za co bojovat.
Jejich blízké jim nemůžeš přivést v tomhle stavu. Jasný?
Můžou být tady a někdo se jim může snažit pomoct.
My dva ale mezitím musíme jít dál a pomoct těm, co to fakt potřebují.
Sakra.
Ale vrátíme se sem, Treve. A až přijdeme...
Tak je odvedeme domů.
Hej! Musíme zmizet!
Jdeme.
Odhoďte zbraně!
Na kolena!
- Nechceme potíže. - Sklapni! Na kolena!
Pošlete je po zemi.
Dva vězni utekli...
Hej! Odstupte!
Na kolena.
Honem! Na kolena.
- Dobrý? - Jo.
Díky.
Poděkujte mi až venku.
Dostal jsem se tam zpátky.
- Při každé další návštěvě to chápu víc. - Vytvoříš mapu?
Snažil jsem se ji vytvořit s ostatními dětmi.
Ale každý ten mimozemský svět vidí jinak.
- To není možný. - Ale tušíš, kde jsi byl?
- Nakreslit to je na nic. - Doženu vás.
Byl jsem tam ani ne před hodinou. Nevím jak.
Ale... navštěvuju jejich mateřskou loď.
Proto jsem tu schůzku domluvila.
Tyto informace a mapy, které vytvořili, nám dávají o té lodi představu.
Otázkou je, jak na ně zaútočíme.
Je tam světlo.
Tam nahoře.
Zářivější než jiné.
Nechtějí mě tam pustit, ale vidím ho.
Myslím, že jsou na to všichni napojení.
- Jestli zaútočíme na tohle... - ...zasáhneme všechny.
Dejme tomu, že se tam vrátí.
Brána v Idabelu většinou lidi vrací do stejného místa, do kráteru.
Ale taky na náhodná místa. Je to nepředvídatelné.
I kdybychom to místo našli, nevíme, jak tam vojáky bezpečně dostat.
Snad vám pomůže náš tým z Amazonie.
Jeden od nich tam s Casparem byl.
Brzo se mi ozvou.
Obyvatelná území naší planety se zmenšila.
Lovci-zabijáci nám decimují armádu.
Tady na světě už nemáme kam utéct.
Musíme přenést válku do jejich světa.
Caspare?
Trevante?
Duch Caspar.
INVAZE
Ruce vzhůru. Hned!
To byl rozkaz!
- Počkat. Já ho znám. - Generále, kdo to je?
Jsem Trevante Cole z Navy SEALs.
Vězeň, co se sem vkradl.
Promiňte, paní prezidentko. Došlo k incidentu.
Proto byl velitel Cole v cele.
Můžu ho do té cely vrátit?
Ne. Já ho znám.
V Londýně mi pomohl.
Vzal mě do nemocnice a kvůli mně riskoval život.
- Nebýt jeho, nejsem naživu. - Já myslel, žes to nepřežil.
Moc nechybělo.
Jamila.
- Ona mě našla. - Taky to přežila.
- Paní prezidentko? - Generále, odvolejte své muže.
Vyslechněme si ho.
Jak jste nás tady našel?
Zavedl mě sem Caspar.
Jeho kresby. Jeho sešit.
Vy ho pořád máte?
Je to to jediný, co jsem měl pořád u sebe.
Udržoval mě při životě.
Zavedl mě sem. Na tuhle základnu.
Bylo to v tom sešitu.
Všichni mě měli za blázna.
Ale jsi tady.
A já taky.
Věděl jsem to.
Co?
Věděl jsem, že to má smysl.
Prý s Casparem půjdete do mateřské lodi.
Chci tam taky.
Tohle není Afghánistán. Není to obyčejná mise.
No právě. Když tam vyšlete vojáky, kteří Caspara neznají,
použijete nesprávné zbraně.
Jsem pro tuhle misi ten jediný vhodný člověk.
Zcela mu věřím.
To je fajn, ale já ne.
Děláme na tom moc dlouho, abychom to svěřili někomu neovladatelnému.
Své vojáky ovládat můžete, a přesto jsem se sem dostal.
To je důkaz, že nerespektujete autority. Buď se vrátíte do cely, nebo domů.
Jiné možnosti nemáte.
Já se nevzdám.
Tak půjdete do cely. Pane generále.
Ne. Počkejte.
To si nemůžeme dovolit. Rozlučte se teď hned.
Předtím jsme se nerozloučili.
Hodně štěstí.
Vám taky.
V pohodě?
Nechce, aby mě uspali.
Ani abych to zkusila.
Asi mu na tobě záleží.
Víc než na sobě.
Přece se nezastavím teď.
On mě tam potřebuje.
Jo. Ale my tě dole potřebujeme taky.
Hele. Jenom chci říct...
Koukni na tu kresbu.
Už jsem ji viděla stokrát. Tisíckrát. Co s ní?
Tohle máš být ty, že?
A Casp tady?
On je na jedné planetě, ty na jiné.
Říkalas, že on ví, co bude.
Že ty jeho kresby jsou odpověď nebo vodítko nebo co.
Takže proč by tohle mělo být něco jinýho?
Proč by to kreslil něco, co se nestane?
Když se člověk dlouho na něco dívá,
vidí v tom to, co chce.
To, co bych chtěl, aby tam bylo.
Nemusí to být pravda.
I když si to moc přeješ.
Monty.
Hele, jenom říkám, že tě potřebujeme.
Svět tě potřebuje.
Nic víc.
- Ty nevíš, jestli ji našla? - Rozdělili jsme se.
Ale unikl jsem já, tak třeba i ona.
- Tak co? - Zkusili jsme všechny.
Rachel, Rudiho, Aneeshu.
Zkoušej to dál.
- Třeba si vypnuli vysílačky. - Zůstali jsme jenom my.
- Ostatní jsou buď v zajetí, nebo... - To přece nevíš. Neztrácejme naději.
Musíme být realisti, Clarku.
Spíš musíme vypadnout z Idabelu.
Bez Sarah a Aneeshy odjet nemůžeme.
- Někde na té základně jsou. - Vyhlásili poplach.
Hledají nás. Poslouchej.
Aneeshu jsme sem dovedli a trpěli pro ni.
Můžeme nanejvýš doufat, že je se Sarah, a zjistit, co dělat dál.
Clarku.
Tohle jsem vzala jednomu z vojáků.
Je poškozená, ale třeba můžeme odposlouchávat.
Zkusím ji zprovoznit.
Ale až bude vzduch čistý, tak odtud padám pryč.
Kdo chce jít se mnou, může.
Ne!
Dochází nám čas.
Máme jen pár vodítek, co jsou zač a jak je porazit.
A ten střep nám pomůže.
Dělali jste vše, abyste ho neztratili. Musíte vědět, jak funguje.
Prosím vás, pomozte mi.
Vaši muži mi vzali dceru.
Vidím, že ji máte moc ráda.
Jak jste tedy Sarah udržovala naživu?
- Cože? - Od začátku invaze.
Kradla jste? Lhala jste lidem? Nebo hůř?
Ano. Pro dobro své rodiny.
Já se musím postarat o miliony rodin.
Takže mi můžete ukrást dceru?
Ne, ale je to nutné. Pokud bychom tím mohli vyhrát válku.
Chci tím říct, paní Maliková,
že když člověk bojuje s příšerami, což se děje,
občas je potřeba udělat něco...
Příšerného.
Prosím vás.
Ochránilo to moji rodinu.
Proto jsem ho měla.
Ale nevím, jak funguje.
Aktivuje se, když jsou poblíž mimozemšťani.
Dokáže je zranit. Zabít.
Ale nevím, jestli zabírá i na ten nový druh.
A váš syn tohle ví?
Podle vaší dcery ten střep našel právě on.
Prý s ním dokáže mluvit.
Kdybychom si s ním popovídali.
Setkali se s ním...
Zaveďte nás do cely.
Jedno mé dítě už máte.
Nedám vám další.
Prý jste už v té bráně byla.
Pokud najdeme tu, co unáší lidi z Idabelu,
dokážete do ní vstoupit a otevřít ji na tak dlouho, abychom tam dostali vojáky?
Slečno Jamatová?
Pardon, paní prezidentko.
Jsem myslí...
Budeme připraveni.
Fajn, protože jeden mladík podstoupí riziko a s vojáky se tam setká.
Pokud se tou bránou dostanou tam, kam tvrdíte,
je to naše největší naděje.
Takže buďte připravená.
Já ovládám jeho. Ne on mě.
Ta Hanleyho vysílačka mě vytáčí.
Luku?
Luku, co se děje?
Mimozemšťani. Cítím je.
Někde tady jsou.
Proto přicházejí.
- Pozor. - Počkat.
- Asi hledají bránu. - Poslouchej.
Všem jednotkám, pozor na létající mimozemskou bytost.
Možná...
Právě jsem se dozvěděl, že je někde v Idabelu brána.
Všem jednotkám, dávejte si pozor na mimozemskou bránu.
Slyšíte to z té vysílačky?
- Luku. - Ta brána.
- Je zde. Mimozemšťani ji chtějí ochránit. - Mizíme.
Ne. Musíme pomoct těm vojákům.
- Musíme? - Luku, poslyš.
Hlasovali jsme. S Ryder tady zůstaneme a ochráníme tvoji rodinu. Ale ostatní...
My z Idabelu odjíždíme. Hned.
- Utíkáte? - Ztratili jsme plno lidí.
Chcete lidi zachraňovat, ne?
Členové Hnutí, pozor!
Odhoďte zbraně a pomalu vyjděte dveřmi.
Neuposlechnutí budeme brát jako útok.
Máte 20 sekund.
Já se bez boje nevzdám.
Všichni klid.
Luku, co děláš?
Vím, co hledáte.
Hochu, k zemi.
Bránu k mateřské lodi. Pomůžu vám.
Nevím, jak bys mohl pomoct, ale teď nám uhni z cesty.
Nestřílejte! Vzdáváme se.
- Že, Luku? - Všichni k zemi!
- Poslyšte. - Luku.
Ne!
- Co dělá? - Co mu je?
Pozor.
Šestá hodina!
Takhle.
Pomůžu vám takhle.
To ty? To děláš ty?
Dokážeš je zastavit?
Nebude sám. Pohybují se ve smečkách.
Prý hledáte nějakou bránu.
Oni ji přišli ochránit.
Tak co kdybychom... nedělali pitomosti a navzájem si pomohli?
Zavolejte Mitchella. Tohle bude chtít slyšet.
Běžte! Pohyb!
Vyčistěte to tu!
Mami, co je?
Nic, zlatíčko.
To nic. Všechno dobrý.
Maliková.
Co je? Jsme v nebezpečí?
Mimozemšťani jsou v Idabelu.
Proč mi to říkáte?
Hledáme v tomhle městě jistou bránu.
Podle vašeho syna ji mimozemšťani chtějí chránit.
- Kde je? - S mými muži.
Kam ho vedou?
Venku je to nebezpečné.
Když nás k němu zavedete a ochráníte nás, pomůžu vám, s čím chcete.
Luke mi věří.
Hochu, určitě to ti mimozemšťani chtějí ochránit?
Vidím, co oni.
Pohybují se rychle.
Kde? Kam mají namířeno?
Do města.
Generále, podle toho kluka lovci-zabijáci míří do města.
Připravte se. Připravte se teď.
Budu s tebou. Pořád.
Nebudeš tam sama.
Pokud si máš něco zapamatovat, tak tohle.
Budeme tě monitorovat a sledovat tvoje hladiny, abys neomdlel.
Nevím, co se tam nahoře stane,
ale něco ti povím.
Něco, co vím už dlouho.
Jsi bojovník.
Tak vymysli, jak přežít.
My ti pomůžeme.
Ty vole, to je jak z Vymítače ďábla.
Až sem jim začnou protáčet hlavy, mizím.
Nic nevidím. Pořád cítíš, že se sem blíží?
Proč mají děcko?
Co? Co je?
Generále, něco tady máme.
Vstávej. Vstávej, příteli.
Jsou tady.
Pohyb! Rozprostřete se! Běžte!
- Pohyb! - Běžte!
- Pohyb! - Honem!
Běžte!
Treve, stůj! Kam jdeš?
Běžte!
Luku!
- Zpátky. - Pusťte mě!
- Zpátky. - Nechte mě! Udělejte něco!
Ty je pozdržíš?
Jsme s tebou.
Tos udělal ty?
Oni.
Našli v Idabelu tu bránu.
Tým je připraven. Co ona?
Micuki?
Micuki? Slyšíš mě?
Našli tu bránu.
Vidíš ji? Cítíš ji?
Jsou všude.
Hledejte zkázu, vojáky a mrtvé mimozemšťany.
Vidím to.
Má kolísavý tep.
EEG je nepravidelné. Sfenoidální i subokcipitální.
Já myslela, že na to má.
Pokud se nestabilizuje, rozhodně nestabilizuje tu bránu.
Je to naše šance.
Doktorko Castillová, je připravená?
Micuki.
Micuki, slyšíš mě?
Slyším.
Já jí pomůžu.
Zesil mě v jejím sluchátku na maximum.
Micuki, na tvoje dlouhodobé vzpomínky už se nemůžeme spoléhat.
Mám málo informací.
Neznám detaily. Konkrétní věci.
Ale naše vzpomínky znám.
Všechno.
Každý moment.
Víš, jak jsme byly v té džungli?
Řekla jsem ti, ať se dotkneš hlíny. Pamatuješ si ten pocit?
Svůj úsměv, když slunce prosvitlo mezi stromy?
Ten pocit, jak na tebe svítilo slunce?
A řekla jsi: „Když jsem byla malá, Slunce bylo má...“
...nejoblíbenější hvězda.
Pamatuješ si tu hlínu v rukách a tu vůni deště?
A ten studený noční vzduch
a zvuk větru ve stromech?
Je v normálu. Stabilizuje se. Zabralo to.
Micuki,
pořád tu bránu vidíš?
Jo.
Fajn.
Vyšleš signál a otevřeš ji?
Co to dělá?
Co se děje?
V pohodě, Luku?
Jak to zastavíme?
Jamilo.
Nech toho.
Nic neříkej.
Budeš potřebovat sílu na to, co tě čeká nahoře.
Ty tam nejdeš?
Já už svůj úkol splnila.
Našla jsem tě. Dovedla tě sem.
Královna Xylonu přece musí ochraňovat svoji planetu, ne?
To jo.
Budu tam s tebou. Pořád.
Stejně jako ty se mnou, když jsi byl s nimi.
Jo.
Tak se uvidíme ve snech.
Jo.
Uvidíme se.
Mrzí mě, jak to dopadlo.
Tak to změň.
Udělej jim tam nahoře peklo.
Jo.
Do toho, Caspe.
Nandej to těm šmejdům.
Usnul. Teď je to na KSO.
Komunikace.
Spojení.
Micuki, vnímej mě. Jsem tady.
Micuki, slyšíš mě?
Ztrácíme ji.
Co se s nimi děje?
Micuki?
Mluv se mnou. Micuki.
Já...
- Micuki? - Já...
Nedokážu ji ovládnout...
když jsi se mnou.
Musíš mě opustit.
Už žádné vzpomínky. Žádný paměťový základ.
V realitě jsi zůstala jen díky mně.
Jo.
Ale jinak to nejde.
Abych myslela jako oni. Byla jako oni.
Pusť mě.
Jak je to...
Co se děje?
To děláš ty?
A kdo teda?
Opusť minulost.
Opusť tenhle svět.
Nic nevysílají od smrti té bytosti.
Nechápu, jak to, že zase fungují.
Žádné mimozemské vědomí tam není.
Ale je.
Všechno opusť.
A vejdi.
Ustálilo se to.
Někdo tam může jít.
Nevíme, co tam je.
Co tam nahoře je.
Ale oni vědí, co je tady.
Treve.
To dole stojí za záchranu.
Je na stejné frekvenci.
Tyhle údaje...
Vstupuje do jejich mysli.
A přichází o tu svoji.
Pokusíme se tam dostat podruhé.
Tentokrát je stabilní?
Je stabilní?
Nevím, jak na tom je, paní prezidentko.
Ale jinou šanci nemáte.
Takže jí využijte.
- Veliteli Cole. - Zastavíte mě jedině přes moji mrtvolu.
Budete potřebovat tohle.
Jsi v pořádku?
Teď už jo.
Pane, nevím, kde jsi ty tři měsíce byl.
Většinu života jsem protrpěla
a nikdy tě nežádala o pomoc.
Ale teď tě prosím.
Pomoz nám.
Tvoji dobrotivost jsme si vždy nezasloužili.
Ani náš svět jsme si vždy nezasloužili.
Ale teď za něj bojujeme.
My všichni. Společně.
A bez tebe tu válku nevyhrajeme.
Prosím. Dopřej nám zázrak.
Prosím.
Haló?
Trevante.
Caspare.
Jste tady.
Dostal jste se sem.
Jo.
Tak jsme zase parťáci.
Teď je to trochu jiný.
Jo.
Jste připraven?
Uvidíme.
Pojďte za mnou.
Překlad titulků: Karel Himmer