Micuki. Micuki.
Vem, da si utrujena.
Izgubljaš čas?
Spomine?
Ne. Nisi tu. Delati moram.
Micuki, moraš mi povedati, če te mučijo simptomi.
Nisi tu. Nisi tu.
Dotakni se me.
Nisi tu. Nisi tu.
Vzorec moram najti.
Nehaj!
Počivati moraš. Um ti mora okrevati.
Tu bom, Micuki.
- Tu si. - Ja.
Dotik. Popolna premostitev.
Zaobide signal do možganov.
Tu sem.
Čas izgubljaš.
Imaš prisluhe?
Minilo bo.
Ob tebi bom, ko se učiš jezik vesoljcev.
Drugi... Drugi znanstveniki.
Nisi še tako daleč. Prisežem.
Moram... Frekvence.
Nekaj sem spregledala.
- Dobro. Pripoveduj mi o tem. - Več podatkov rabim.
Ducat frekvenc je. Blizu sem, le vzorca ne vidim.
Če ga lahko dešifriram, jih bomo lahko razumeli.
- Opozarjala si me. - Ne bom dovolila, da končaš kot drugi.
Prisežem.
Čez nekaj ur, ko se boš pomirila, bova preverili stanje.
Koristilo bi nam, če bi razvozlala njihov jezik, a moraš počivati.
Nekaj sem spregledala.
Micuki?
Nekaj sem spregledala.
Vem, da je tu, le ne slišim ga.
Poslušaj me. Najprej izgubiš čas,
nato povezavo z zunanjim svetom.
Sledi komunikacija. To se je zgodilo drugim.
Drugim?
Nehati moraš. Spočij se.
Drugi.
Nisi še tako daleč.
- Pravim... - To je.
- To je to. - Kaj?
Micuki? Kaj delaš?
Tišina.
Tišino rabim.
Tišina!
Izključi to.
- Kaj se dogaja? - Ne vem.
- Motila si se. - Glede česa?
Niso izgubili komunikacije.
Le ne komunicirajo v našem jeziku.
Kot oni komunicirajo.
Kot vesoljci.
Kaj, hudiča?
Alarm. Nekdo je vdrl!
Vsi prosti vojaki. Preverite severni kvadrant.
Roke gor, madona! Stran od lopute!
- Na tla! Takoj! Na tla! - Ustrelili te bomo!
- Zadnje opozorilo. - Ne! Ne!
- Kaj skrivate tu spodaj? - Utihni!
- Kaj skrivate? - Zakleni loputo!
- Gremo! - Preveri tla!
- Zavarujte okolico! - Gremo!
Vidite kaj?
Trev.
Prava utrdba. Si prepričan, da so tam?
Slišim jih.
Poiskala bova vhod. Samo midva, Alf.
- Če naju vidijo, sva izgubljena otroka. - Jaz sem lahko izgubljen otrok.
Manjša sem.
In prisrčnejša.
Prej bi nam verjeli.
Prav.
Ampak Penny, ubogaj Jamilo, prav?
- Jaz bom pazil Casparja. - Hvala.
Alf.
Kristus. Kaj?
Ne zaupaš mi.
Da ne? Le zakaj tako misliš?
V redu je.
Ne vem, ali si sam zaupam.
Slišim in vidim stvari, ki jih ne razumem čisto.
Brez skrbi, opazujem te.
Dobro.
Dolgo te ni bilo.
Marsikdo izgine za dlje časa in se vrne spremenjen.
S čisto novo družino ali glasovi v glavi.
Se sam sebi zdiš drugačen?
Se ti zdi, da to nisi ti?
Kdo pa bi potem bil?
Oni.
Nikoli ne bi ranil Jamile.
To dobro vem. Poskrbel bom, da ne boš.
Očitno imava več skupnega, kot si mislil.
To vidim tudi brez supermoči.
Ona je najbrž edina, ki ne vidi.
Česa?
Nič. Nič ni.
Prav, imejta svoje skrivnosti.
Medtem ko sta klepetala, sem našla vhod.
Kaj dela tu?
Tleskanja snemamo. Internet sestavlja binarna koda. Enke in ničle.
- Če je okrevala, naj gre nazaj k vesoljcu. - Nima še zelene luči.
Najhujši simptomi so izginili, odčitki pa še niso v redu.
Ni mi mar.
To prenesi v moj laboratorij.
Tam bom delala.
Kaj bo izvedela od teh zgub?
Kaj sta strah in poraz?
Hočem, da gre nazaj. Izgubljam potrpljenje.
- Hočeš reči, da SOK izgublja potrpljenje. - Svet.
Koliko ljudi še mora umreti, da lahko igraš mater Terezijo zadetkom,
- ki ne koristijo več namenu. - Tvojemu namenu?
Svetovnemu, Maya!
Praviš, da to jemljem osebno, kot da je to slabo.
Ne zmenim se za tvoje obsojanje in moralnost.
- Tega sem vajen. Tako sem preživel. - Če ti ni mar,
zakaj mi govoriš vse to in izgubljaš čas?
Ker si se ti spremenila, ne jaz.
Ta punca ti pomeni več, kajne?
Mogoče bi moral tebe poslati v tisto tvojo sobo.
Te spraševati in ti dregati po glavi.
Lahko pa oba služiva svojemu namenu.
Govorim o namenu celotne človeške rase.
Ne bom govorila z njo, dokler ne bo pripravljena.
Prav.
Bom pa jaz.
Prestrašila si ga.
Vesoljca. Zato te je tako močno napadel.
Preveč si se približala njegovi skrivnosti.
Zdaj smo, si v prednosti.
Učim se jezikovno sestavo. Sintakso.
Mogoče sem se motil. Mogoče se ti bojiš.
Za to gre?
Maya te je čisto zmedla, ne vesoljec.
Drugi. Bojiš se, da boš končala kot oni,
zato delaš točno tisto, kar vesoljec hoče.
Skrivaš se.
Če se lahko naučim njegovega jezika,
lahko vdrem v njegove interne komunikacijske poti. Lahko...
Kaj lahko narediš? Kaj potem? Kaj če ne bo pri volji za pogovor?
Kaj če ti laže? Manipulira s teboj? Kako boš vedela?
Naš namen ni, da se spoprijateljimo s to rečjo.
Uničiti jo hočemo. Njih. Te res moram spomniti na to?
Tvojo ljubimko so ubili. Tvojo družino.
Pobijajo vse, ki jih poznaš.
Maya je rekla, da sta te na začetku motivirali slaba vest in jeza.
Skrbelo jo je, da to ni dober motivator.
Toda to so najboljši motivatorji, če hočeš zmagati.
Dobiti vojno.
Lahko ostaneš tu in se skrivaš
ali pa se oblečeš in vrneš udarec.
Nekaj skriva. Pojdi izvedet, kaj.
POGREŠAN AUSTIN GAMBLE
Kaj delate s temi ljudmi, hudiča?
Kaj skrivate tam notri?
Zakaj ste v Idabelu?
Zakaj ste vi v Idabelu?
- Kako ste vedeli za krater? - Saj niste resni.
Bolj se boste morali potruditi.
Stražite ogromno luknjo, tri nadstropja pod površjem.
Kje ste mislili, da bom gledal?
Vemo vse o vas.
Seveda. Zato se zdaj pogovarjamo, ne?
Že nekaj časa ste civilist.
Vojsko ste zapustili, ko smo vas najbolj rabili.
Največji napad, kar jih svet pozna. "Iz družinskih vzrokov."
Enako urjenje sva imela. Saj veš to, ne?
Žena pravi, da ste depresivni. Manična depresija.
Ne omenjaj moje žene.
Zablode o tem, da boste rešili svet.
Najbrž je težko.
Osemurni delavnik, upoštevanje predpisov, upanje, da ima vse smisel.
Odprita oči, stvari so se spremenile.
Vidva pa še kar slepo sledita ukazom.
Očka kliče.
Poveljnik Cole.
- General Mitchell. - General.
Se opravičujem zaradi ravnanja. Gre za strogo zaupno stvar,
ki ni prav nič po predpisih. Za to ne obstaja protokol.
Nekaj vprašanj vam bom postavil. Za vašo in našo varnost. Za varnost vseh.
Mogoče lahko skupaj kaj naredimo. Kaj vas je pripeljalo sem?
Otroške risbice v zvezku. Tam notri je. Poglejte.
Ob vrnitvi so me izprašali. Povedal bom vse, kar morate vedeti,
a v zameno hočem informacije. Razumete?
Kaj skrivate v luknji in kaj ste naredili s tistimi ljudmi?
Nič jim nismo naredili. Preučujemo jih.
Vesoljci so jih ugrabili.
Če so jih odpeljali, kako ste jih dobili nazaj?
To je zaupno.
- Zaupno. - Kdo ve, da ste tu?
- Nihče. - Nihče.
Zunaj nihče ne čaka, da se javite?
Lahko poskrbim, da jim ne bo nič, a le, če poznam dejstva.
Sam sem. To mesto je enako gostoljubno kot vi tu.
Kako ste jih dobili nazaj?
Prav.
Tu boste morali ostati. Zaradi varnosti. Res škoda, da ste prišli.
To ni pravi čas, da ste stran od dragih.
Uporabite me, namesto da me zaprete.
Imam več izkušenj od vaših vojakov in boril sem se proti tem rečem.
Uporabite me, general.
- Veselilo me je. - Lahko vam pomagam.
General!
Jebenti!
Semkaj.
Vojaki.
Mislim, da odhajajo.
Casp, jih slišiš?
Glasove.
On je! Iz sanj!
Esmee, kaj se dogaja?
To je deček iz sanj!
Ne! Ne! Stojte! Z nami so! Z nami so!
Caspar? Caspar Morrow?
Kako to, da si živ?
Ne vem.
Maya! Zelo sem presenečen, da te vidim.
Ne pošlji je tja.
Zdi se mi neverjetno zanimivo, da tako sočutna oseba,
ki čuti empatijo do celega sveta, raje izbere eno osebo namesto mnogih.
Temu se reče osnovna človeškost. Nisem zato tu?
Ne, sem sem te pripeljal, da mapiraš zavest vesoljca.
Pomisli. Zavest vesoljca.
Nevrobiologi bi bili zelo veseli te priložnosti.
Seveda sem razočaran, ker si primernejša za vlogo varuške.
- Res škoda. - Ne bom ti nasedla.
Spet. Čemu ne boš nasedla?
Vzbujanju občutka negotovosti in krivde. Prepričevanju o eni sami rešitvi.
Prepričaj jih, preden utegnejo razmisliti.
- Predvidljiv si. - Učinkovit sem. Za razliko od tebe.
- Za trenutek pozabi na ego in poslušaj. - Težka bo.
Prosil si me, naj mapiram kolektivno zavest.
Točno to delam.
Naročil si nadzor nad vsemi, ki gredo noter, da obdržimo strateško prednost.
Točno to delam.
Če boš silil Micuki, bomo izgubili prednost in vojno.
To je moje profesionalno mnenje.
Če ga ne boš upošteval, takoj zdaj dajem odpoved.
Res?
Bi naredila to?
Sprejmem odpoved. Hvala za tvoj čas pri Projektu Amazonija.
Želim ti srečo v zunanjem svetu oz. tistem, kar je ostalo od njega.
Pazi se, menda je polno vesoljcev.
Raje tvegam s tistimi pošastmi.
Kaj delaš tu?
Odhajam. Prišla sem se poslovit.
Rekla si, da mi boš stala ob strani.
To si tudi želim. Bolj od vsega.
Vendar ne morem. Ne več.
- Popraviti moram, kar sem uničila. - Ničesar nisi uničila.
Dala si nam dve izmed največjih zmag te vojne.
Ni ti treba delati tega.
Tvoj um...
tvoje srce. To rabimo.
Če boš šla prehitro noter, ju morda ne dobiš več nazaj.
Prav imaš.
Glava mi pravi, da imaš prav, srce pa mi pravi, naj grem.
Tako je ne moreš rešiti.
Vem.
Ni tam notri.
Vem.
- Žal mi je. - Meni tudi.
Poglej v luč.
Dobro. Spočij se. Končala sva.
V redu je.
Za to ste šli na medicino?
Nimam pojasnila.
Za nič od tega ni pojasnila, zato pozabimo na to.
Ja?
Kje ste ga našli?
Tam, kjer ste ga pustili.
Menda so bolnišnico zavzeli le nekaj ur po vašem odhodu.
Očitno je imel srečo. Pa ne po vaši zaslugi.
Ne. Te otroke so našli v bolnišnicah po vsem svetu
po sestrelitvi prve vesoljske ladje.
Udarni val je vplival na vse. Na njihov um.
Kako ste nas našli?
S tem.
In Casparjem.
V glavi sliši njihove glasove.
To je neverjetno.
Nismo si mislili, da ima njihova povezava tak domet.
Mogoče mu je kdo pomagal.
Kaj to pomeni?
- Samo zanima me. Je vaš prijatelj... - Kaj?
Tak kot vedno.
Njegov stik z vesoljci je bil močan. Močnejši kot pri drugih.
Seveda je tak kot vedno.
Ni, Jam.
Marsikaj je prestal.
- Pa ti bodi normalen... - Nikar.
Ne skušam reči tega. Veš, da ne. Moj najboljši prijatelj je.
V redu je.
Hej, to morate slišati.
Stena, ki gre v to smer,
- nato v levo. - Steno omenja.
Pri meni je šla v desno. Tam sem ga videl.
Videl me je.
Tudi jaz sem ga videl, ampak zelo od daleč.
Ja. Jaz tudi.
Bil sem daleč. Vsi so me videli.
Otroci imajo vizije krajev, ljudi.
Ugotavljamo, zakaj se vesoljci osredotočajo na določene kraje...
Ne vizije. Ko smo spali.
Vsi so bili tam. Prej.
Ko so bili v nezavesti, preden so se zbudili.
Vsi smo bili tam, v temi.
Le da so se oni zbudili...
jaz pa sem ostal.
Tam si bil, ko sem te videla v sanjah?
Mislim, da.
Ja.
Misliš?
Kakšna tema je to?
Ne vem. Samo...
Temno je, mrzlo in zelo grozljivo.
To nam ni v pomoč.
Lahko narišeš.
- Kaj? - Zemljevid.
Če so vsi videli Casparja, lahko narišejo zemljevid.
- Obožujem zemljevide. - Odlična ideja.
Ne bodi tako presenečen.
Caspar je umetnik. Vse lahko nariše.
Tu naj bo bolj rožnato, tu okoli pa zeleno.
Super. Tu pa zeleno. Tu okoli pride temno modra.
Tako se spomnim. Ja.
Temno modro. To je bilo tam. Tema.
Ozadje naj bo belo.
Vsi so čisto iz sebe.
Ja.
Ti nisi čisto iz sebe.
Kaj pomeni, da je bil bolj povezan z vesoljci?
Nismo mogli prekiniti stika.
Kaj pa ga je?
Hej.
Govoriš angleško?
Hvala, da ste nas pripeljali sem.
Ker ste ga klicali, da vas najdemo.
Nismo klicali njega.
Niste klicali Casparja?
Ne.
Koga pa?
Še nekoga smo našli.
Še nekdo obstaja.
V hindujski mitologiji obstaja modrec Markandeja.
Nekega dne je splezal iz trebuha sveta in ugotovil, da zre
skozi usta mogočnega boga Višnuja. Kozmični ocean.
Njegovi možgani niso bili kos temu.
Spotaknil se je
in padel nazaj v božje grlo, naravnost na Zemljo.
Več tisoč let je iskal izhod.
Končno ga je našel,
a šele s pomočjo vrhovnega boga Šive.
Mislim, da si imela napačnega partnerja.
Pridi.
Poiščiva kozmični ocean.
Kaj se dogaja?
OPOZORILO! OKVARA OBLEKE
- Kaj... - Okvara obleke.
Naj preverim.
Kaj je narobe z njo?
Skurilo je tokokrog. Ne vem, kaj se je zgodilo.
Bazni tabor tri tu. Pripravite novo obleko za Micuki.
Vse njene obleke so onesposobljene.
Vse?
Hej!
Obleke si onesposobila.
Projekt si sabotirala! To je naša najboljša obramba proti invaziji!
Res? Ali pa gre samo zate?
Ja, onesposobila sem obleke. Razen ene.
Te, v katero si oblečen. Tebi je prilagojena.
Če res verjameš vse, kar govoriš, pojdi.
Za spremembo ogrozi svoj um, svoje življenje.
Danes sem ti preprečila vstop.
Naslednjič me ne bo tu.
Obleko bodo popravili v enem dnevu ali manj.
Upam, da do takrat prideš k sebi.
Nisi samo življenje, ki ga lahko žrtvujejo.
Kaj, hudiča?
Roke gor. Počasi se obrni, Wade.
Rose?
Wade.
Odloži pištolo. Ne boš me ustrelila.
Se spomniš, ko smo streljali v osmem razredu?
Rekli so, da sem talent. Lahko te ranim.
Nekam, kjer boli in ni usodno.
- Pojdi v celico. - Pa kaj še.
V redu. V redu.
Hvala.
Mislim, da se bova takole najbolje pogovorila.
Znorela si.
Ko bi le.
Najbrž sem zadnja prisebna oseba v mestu.
- Šla sem na Sheltonovo kmetijo. - Tam je vojska.
Cal, Chet,
Ben, Joanie in šerif Tyson.
Vsi so izginili tam.
Madona, Rose! Gre za tvoje pogrešane ljudi?
- Tudi tvoji so, Wade. - Vem, da so,
a v tej krizi ne morem razmišljati o vsem.
Če nisi pozoren na malenkosti, ne dojameš celotnega položaja.
Usedi se.
Dobro me poslušaj.
Nekaj sem skrila v omarico z dokazi.
Otroški zvezek. Sledi in odgovore vsebuje.
Vem, da zvenim kot zmešanci s svojimi risbami in teorijami.
Toda od osnovne šole me poznaš. Veš, da nisem nepremišljena.
To je resnično. Prisežem.
Čuvaj zvezek, če se slučajno ne vrnem.
Če se ne vrneš?
Rosey!
Kaj je tisto, hudiča?
Karkoli je, se nahaja na sredini Sheltonove kmetije.
Le kaj bi vlada rada zgradila
sredi koruznega polja? Si se kdaj spraševal?
Nekaj skrivajo. Mislim, da skrivajo, kaj se je zgodilo tem ljudem.
Vse sledi vodijo do te kmetije.
Ne bom več čakala, da mi bo kdo začel verjeti.
Na kmetijo grem. Če se ne bom vrnila,
če bom tudi jaz izginila, uporabi tisti zvezek.
Prav?
Upoštevaj sledi.
Ne. Ne, ne.
Rosey, ne moreš me pustiti tu. Daj, pojdiva do šerifa.
Šerifu Perkinsu povej, da sem mu popravila kavni avtomat.
Najin izlet v Osako. Ves dan je deževalo.
Šli sva gledat film, ki nama ni bil všeč.
Sonce se je pokazalo in poljubila si me na vrat.
Ne vem.
Tako, prvi dan. Sovražim te.
Ker si mi vzela prstan.
Ker si spila vso pivo.
Ker si me pustila tu.
Spet sem si namestila Tinder. Da se tvoja stran postelje ne ohladi.
Dokler se ne vrneš.
Čakaj! Ustavi.
- Kaj se dogaja? - Nikhil.
Kdo skrbi za varnostne protokole?
Nihče. Kabel ne deluje. Ne moremo ga spraviti ven.
- Izključite magnet. - Ne moremo. Preusmeril je kontrole.
Poglej te sinusne valove. Kaj dela?
- Okrepil jih je. - Bori se.
Nikhil, nehaj!
- Preveč je nestabilno. - Napredek ni mogoč brez...
Wajo! Wajo! Wajo! Wajo!
Wajo! Wajo! Wajo!
Wajo!
Casp, ti delaš to? Samo ti si miren!
Če ti to delaš, prosim, nehaj!
Jam.
Zakaj tebi ni nič?
Ne vem.
Pojdiva.
Hitro, za menoj!
Vsi ven iz laboratorija! Takoj!
Nikhil!
Epicentri v Vzhodni Evropi, Severni Ameriki in Amazoniji.
Pokličite mi Nikhila.
Ja, gospa.
Ven moramo. Vsi takoj zapustite ladjo.
Vsi zapustite ladjo.
Nikhil!
Zakaj ne neha?
Ne vem.
Gremo, gremo!
Zvežite, kar lahko!
- Hej! Hej! - Gremo!
Kaj se dogaja zunaj?
Hej!
Kdo si, hudiča?
Ohladi za 15 stopinj.
Objekt se bo sesedel.
Bazna postaja, vežem klic. SOK kliče.
Imam. Na zaslonu je.
Kje je Nikhil?
Ne more priti.
Veliko dela imamo, predsednica.
Zaznavamo globalno seizmično dejavnost, glavni epicenter pa je pri vas.
- Kaj ste naredili? - Samo...
Karkoli ste, takoj nehajte.
Ne vemo, kako. Bitje je zunaj nadzora.
Dobro me poslušajta.
Imamo globalni seizmični dogodek z več epicentri.
Moramo ga ustaviti, preden se stanje poslabša.
Mislim, da lahko.
Obleke sem onesposobila.
Ne moreš biti povezana s kablom.
Lahko ostaneš ujeta.
Moram poskusiti.
Moram, Maya.
Samo mene spusti k sebi.
Hinata.
Hinata!
Zakaj si me spet prizadela?
Nisem.
Nikoli te nisem hotela prizadeti.
Nikoli.
Potem se vrni k meni.
To sem velikokrat povedala.
"Vrni se k meni."
"Vrni se, Hinata."
Vem, kaj pomeni bolečina.
Z bolečino živim, odkar je odšla.
Odkar si odšla.
Potem se poslovi od svojega sveta
in pridi v mojega. Lahko bova skupaj.
Vedno bova skupaj.
A ne tako.
Ker...
Moja Hinata je mrtva.
Zapeklo bo. Prav?
Umaknila si se od mene.
Vem.
Vem, Casp. Veš...
Čutim, da je del tebe še vedno z njimi.
Vedeti moram, kateri del.
Casp,
na čigavi strani si?
Nisem z njimi.
Nočem biti.
Videla sem tvoj obraz, ko sem ti pokazala risbo.
Vse mi je pomenila. Vsak dan sem jo gledala.
Ne spomniš se, da si jo narisal, ne?
Poglej jo.
Casp, poglej.
Si tu?
Ali si še vedno tam?
Nikhil!
Micuki, kaj delaš?
Preverjam odčitke Nikhilove obleke, ko je bil v vesoljcu.
POZOR!
Ozračje ni bilo naše.
Maya, vesoljec...
Portal je bil.
Vhod.
To je bil naš edini vhod v njihov svet.
Jaz pa sem ga uničila.
Uničila sem ga.
Prevedla Nena Lubej Artnak