ВАЙОМІНГ, США, ЗЕМЛЯ 160 КМ НА ПІВНІЧ ВІД КЕМП-ПІРС
Позбав нас страху.
Зміцни й підтримай нас.
Позбав нас страху.
Зміцни й підтримай нас.
Кларку, це Бредфорд. Ми прорвалися.
Можете їхати.
Зрозумів. Скоро побачимося.
Рушаймо, народ.
Джексон. Їдемо!
Їдемо повільно й обережно.
Дивіться на стоп-сигнали перед вами.
Як виїдемо з туману, попереду - місце зустрічі,
тож будьте уважні.
- Зрозумів. - Зрозуміла.
Чи дуже укріплений Кемп-Пірс?
Неможливо дізнатися.
Але нам може пощастити.
Що?
- Вибач, що? - Що ти сказала?
Я нічого не казала.
Забудь.
Що ти мав на увазі вчора,
кажучи: «Я думав, воно зупиниться?»
Цей осколок.
Давно він у тебе?
Я знайшов його недавно.
Він був схожий на брухт, але...
Але що?
Не знаю.
Він був особливий.
Не такий, як усе навколо.
Він ніби пов'язував мене з чимось,
здається.
Ніби він був мій.
Кларку, ти це бачиш? Ліворуч.
Так, бачу.
Схоже, це з тих покидьків.
Що сталося?
Люку, тобі погано?
Голоси. Кажуть, що треба звідси забиратися.
Які голоси?
Там щось є.
Треба швидше їхати звідси.
Усі вперед!
- Марія! У нього Марія! - Чорт!
Марія зникла, Кларку!
Їдьте далі. Не зупиняйтеся, хоч би що.
- Мамо! - Кларку, треба її знайти.
Залишайся в колоні.
- Кларку. - Так.
Я бачу одного.
Праворуч від нас. Він величезний. Не такий, як ті...
Генлі.
Кларку! Воно напало на Генлі та Джексона!
Кріссі?
Кріссі, прийом!
Там є інші!
Кріссі, Генлі, прийом. Генлі, прийом. Генлі!
Голоси. Вони... Вони стають голосніші.
Вони сперечаються.
Вони відступають.
Кларк!
ВТОРГНЕННЯ
ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ, ЗЕМЛЯ
Я вмираю з голоду.
Скоро щось знайдемо, Алфі.
Що вона каже?
Здається, що тут небезпечно. Каже, що треба...
Евакуюватися.
- Так. - Що це?
Я знаю, що це.
Це оголошення від людей, які надіються когось знайти.
Або що їх знайдуть.
Мабуть, тут є оголошення від мами з татом.
Що ти робиш?
А на що схоже? Пишу оголошення.
Навіщо?
Якщо зі мною щось станеться,
буде невеликий шанс, що батьки колись про це дізнаються.
ЛЮБЛЮ
ДЖАМІЛА Г'ЮСТОН З ЛОНДОНА БУЛА ТУТ
ЛЮБЛЮ ТЕБЕ, МАМО
Нічого з нами не станеться.
Ми знайдемо Каспа.
І спалимо чортових прибульців.
Пен, до лікарні ще далеко?
Ще десять кілометрів.
Скоро стемніє.
А квартира ваших батьків далеко?
Не дуже.
Ясно.
Переночуємо там, а на світанку підемо далі.
- Думаєш, там буде їжа? - Скоро дізнаємось.
АЛФІ АДЕМУРЕВА З ЛОНДОНА БУВ ТУТ!
ЛЮБЛЮ ВАС, МАМО Й ТАТУ.
Ми на місці.
Квартира десь нагорі.
Монті, цікаво, чому мама з татом ніколи нас сюди не брали.
Здається, в ці апартаменти з дітьми не можна.
Хіба що з маленькими собаками.
Це квартира ваших батьків? Як тут кльово.
Дивіться, крісло-гойдалка!
Старі платівки.
Ти сумуєш за ними?
Так.
Ходімо.
Глянемо, чи тут є що їсти.
Оцим багатії вечеряють?
Маленькі канапки.
Ні.
Багатії цим вечеряють,
коли насправді не хочуть вечеряти.
Тут як у поході.
Я завжди хотіла піти в похід. У справжній похід.
Не отаборитися на задньому дворі, а у справжню дику природу.
Так, це справжня дика природа.
Що не так?
У цих крекерах арахісове масло.
У тебе алергія на арахіс чи що?
Ні, у мами. Вдома у нас не буває таких крекерів.
Монті, думаєш, мама й тато в Парижі?
Пен, я впевнена, що ми скоро їх знайдемо.
- Усе гаразд? - Усе чудово.
Ти майже нічого не з'їв.
Просто не хочеться старих крекерів.
Нам більше залишиться.
Точно?
Ти з радістю чекаєш завтрашнього дня?
Щось таке.
І трохи нервуюся. Стільки часу минуло.
Нервуєшся? Чому? Це ж Касп.
Що як Каспара там немає?
Що?
Ти ніби впевнена, що він там буде.
Але ти не знаєш.
Усе це може бути даремно.
- Чому ти так кажеш? - Бо це правда.
Я піду спати.
Згадати, що бачили, коли встановили контакт з тією сутністю.
Усе розмито.
Як сон.
Кольори, силуети?
Я бачила хлопчика.
Хлопчика?
Він когось кликав.
Ви знаєте того хлопчика?
Ви його раніше не бачили? То був не спогад?
Якщо ви його раніше не бачили,
то що, по-вашому, сталося, якщо це не було у вашій голові?
Це було в їхній голові.
Я була в їхніх думках.
Неймовірно.
Док, як вона?
Я не бачу проблем зі здоров'ям.
І нема причин не відсилати її назад.
Я не це сказала. Я сказала, що не бачу.
Імовірно, я чогось не помітила.
Якщо ви хочете її відіслати, то це ваше рішення. Не моє.
Я хочу назад.
Я хочу це зробити.
Що ж, доктор, мабуть, це її рішення.
Можна з вами поговорити віч-на-віч?
Ви бачили її руку? Вона ледве тримається.
Їй потрібен час на відновлення, інакше вона стане як вони.
З нею все гаразд. Ви чули. Вона хоче повернутися.
Авжеж вона хоче повернутися.
Вона думає, що зустріла свою мертву кохану.
І хоче спробувати ще. А ви б не хотіли?
Вона була в їхній голові, Має.
А вони були в її голові.
Що як вона помре,
а ми втратимо свій найкращий шанс, бо надто сильно тиснули?
Годі цієї психодурні. Ми це зробимо. Ясно?
Вона це зробить.
Дозвольте мені хоча б зробити її базовий профіль.
Люку! Що з тобою?
Кларку.
- Тату! - Кларку.
Тату!
Допоможіть.
Витягніть його звідти.
Поріз серйозний.
Дай свій пасок.
Кларку.
Подивися на мене.
Це машина Шона.
Думаєте, вони живі?
- Я піду подивлюся. - Ні.
Тату, в них є аптечка.
Гаразд?
- Я з тобою. - Люку!
- Мамо, я піду з нею. - Люку.
Ще два сантиметри, і артерія була б перерізана.
Що сталося з Люком перед аварією?
Як він міг знати, що ті істоти там?
Таке вже було, коли прибув перший інопланетянин.
Він щось чув. Голоси.
Я думала, це було лише раз. Я помилялася.
Голоси?
Вибач.
Швидше. Допоможи мені.
Чому ти не сказав мені, що чуєш голоси?
Не хотів, щоб ти вважала мене диваком.
Ти не дивак.
Я серйозно.
Ти особливий.
Ходімо.
Це я з батьком, коли він уперше взяв мене на риболовлю.
Я з матір'ю на мій сьомий день народження.
Ні.
Восьмий.
Ти впевнена?
Так. Восьмий.
Я не знаю.
Не знаєш, коли знімали?
Я не знаю, хто це.
Ти все ще чуєш голос прибульця?
Він не зникає.
По-твоєму, чому прибульці набрали форму маленької Хінати?
Щоб здивувати мене й вивести з рівноваги.
Їм вдалося?
Ні.
Розкажи про твої стосунки з Хінатою.
У цьому немає потреби.
Ти сказала, що виниш себе за смерть Хінати.
У цьому немає потреби.
Не слід згадувати те, що прибульці використовують проти тебе?
Вони знають твоє вразливе місце.
Вони полюватимуть на кожну слабкість
і тиснутимуть на всі больові точки.
Я повинна знати все про ці стосунки,
щоб розуміти краще за них.
Я її покинула.
Очевидно, прибульці так не вважають.
І я теж.
Отже...
Спробуймо знову?
Тобі здається, що я до тебе сувора,
але всередині корабля буде значно гірше.
Розкажи про неї.
Міцукі.
Міцукі!
Це пектиме.
Накладемо шви, коли потрапимо в безпечне місце.
Ти раніше була лікарем?
Дуже-дуже давно.
Ти була хорошим лікарем?
- Так. - Добре.
Інакше б я звернувся до когось іншого.
Вони тут.
Генлі.
Кларк!
Господи!
Допоможи встати.
Боже!
Твоя нога.
Це лише поріз.
До транспорту йти щонайменше два кілометри.
Можеш іти?
Ці істоти всюди.
Треба побудувати укріплення й надіятися, що вони підуть.
Скоро стемніє.
Треба вибратися звідси, поки можемо.
Якщо залишимося тут, усі загинемо.
Вона права.
Треба спробувати.
Каспаре!
Я йду до тебе.
Каспаре!
Каспаре, ми вже близько.
Чому ти не відповідаєш?
Касп!
Агов.
Гей.
Що ти робиш?
Нічого. Я не міг заснути.
У тебе гарна мама.
Так, гарна.
Але це не моя мама.
Я думала це твої батьки.
Так, на фото мій батько,
але жінка...
Це не моя мама.
Монті.
Тато казав нам, що їздить в Париж у справах.
Ясно, які то були справи.
Співчуваю.
Річ не лише в тім, що він зраджував маму, а в тім, що він щасливий.
Ніби він справді її любить.
Я думав, що тато не любить нікого,
та насправді він не любив лише нас.
Я впевнена, що тато тебе любить.
Мабуть, просто не вміє це показати.
Не знаю, чи він нас любив.
Взагалі.
Авжеж він вас любить. А як інакше?
Дякую.
Навіть якщо ти просто так кажеш.
Я не просто так кажу.
Я завжди говорю серйозно.
А проте...
Але чому ти не спиш?
Якщо не брати до уваги кінець світу.
Мені наснився ще один сон, схожий на інші,
але Каспара там не було.
І я ніде його не відчуваю.
Він ніби віддаляється.
А не наближається.
Не знаю, що це значить,
але, мабуть, твоя правда.
Мабуть, ми прийшли сюди даремно.
Я це сказав лише тому, що злився через тата.
Це не значить, що ти помиляєшся.
Гей.
Ми знайдемо Каспара.
Він десь там. Я його знайду. І тоді
все буде інакше.
Дякую, Монті.
Навіть якщо ти просто так кажеш.
Дякую.
Як ваш сеанс психотерапії?
Побачимо.
Ти повернулася. Я знала, що ти повернешся.
Я скучила за тобою.
Міцукі.
Що ти бачиш?
Хіната там?
Так.
Що зі мною сталося, коли я була тут востаннє?
Куди я була потрапила?
Можеш знову перенести мене туди?
Чому ти хочеш повернутися?
Я намагаюся зрозуміти все це...
...зрозуміти, хто ти така.
Думаєш, я несправжня?
Я не знаю, що ти таке.
Зніми шолом.
Навіщо?
Щоб я показала тобі, хто я.
Міцукі, що ти робиш?
Міцукі, ні!
Гарно, правда ж?
Що це?
Спогад.
Я цього не пам'ятаю.
Бо це мій спогад, а не твій.
Це я вперше запускаю повітряного змія.
У дитинстві я літала уві сні.
Я ширяла над рідним домом, кликала всіх знайомих.
Мені було шкода всіх людей унизу...
Прив'язаних до землі.
Неспроможних зрозуміти, що нагорі - свобода.
Пульс підвищився.
- Частота дихання теж. - Що там діється?
Ми її втрачаємо. Бачите цей тремор?
Ти можеш бути вільна.
Нагорі, зі мною.
Це все не насправді.
Ось доказ, що це насправді.
Відчуваєш, як сильно я тебе люблю?
Мозкова активність зашкалює. Вона довго не витримає. Що робити?
- Витягайте. - Чекайте...
- До біса. Готуйтеся її витягати. - Це не вам вирішувати.
Подзвоніть у СОК і скажіть, що втратили наше найбільше надбання.
М - А - Г.
Витягайте її, поки тремор не посилився.
- Стривайте. - Нікіле...
- Стривайте! - Послухайте!
Вони не безладні.
Рухи її рук не безладні.
МАГНІТ
Абетка Морзе. Вона з нами говорить.
- Вмикайте. - Чорт.
Я тебе кохаю, Міцукі.
А я тебе.
Я завжди тебе кохатиму, Хінато.
Я хотіла бути з тобою.
Але це все не насправді.
Мені жаль...
Міцукі!
Це точно тут?
Це адреса з документів на переведення.
Пен, не дивися.
Здається, вхід тут.
Агов!
Тут хтось є?
Агов!
Каспаре!
Каспаре, ти тут, брате?
- Що нам тепер робити? - Шукати його.
По всій лікарні?
Так, вона величезна.
Ми розділимося, щоб скоріше все оглянути.
Касп!
Агов!
Каспаре.
Прошу, Каспаре.
Дай мені знак. Я нарешті тут.
Прошу.
Здається, я щось знайшов.
Дивіться, що я знайшов.
Це він.
КАСПАР МОРРОУ
Мабуть, ми близько.
Народ.
Що?
Мабуть, вони лишилися щось захищати.
Чи когось.
Тут нікого нема.
Тобто ніщо б не вижило.
Касп.
Шукаймо далі.
Ні.
Ти сам сказав.
Тут ніщо б не вижило.
Ми щось придумаємо.
Що ми придумаємо, Алфі?
Що ми придумаємо?
Учора
в моєму сні він мені не відповів.
Це все хрінь.
Усе це.
Усе через мене. Я ризикувала нашим життям.
Я змусила вас поїхати.
Через мене постраждав Дарвін, і все дарма.
Не кажи так.
Ти недарма привела нас сюди. Ти недарма його шукала.
Перестань.
- Просто замовкни. - Слухай, крові тут немає.
Каспар десь тут. І ми його знайдемо.
А якщо він мертвий?
І в цьому немає ніякого сенсу.
Якщо всі - моя мама, мої рідні, навіть ти...
Якщо ви мали слушність?
А я просто хотіла в це вірити?
Через якісь дурні сни і... і це.
Ніби старий зламаний плеєр щось доводить.
Хоч щось.
Вибачте, що вас у це втягла.
Джаміло.
Хай там що, я радий, що поїхав з тобою.
Люку.
Гей. Подивися на мене. Що сталося?
Небезпека.
Де?
Там.
Тікайте.
Бігом. Швидше.
Негайно. Тікайте!
- Люку, тікай! - Швидше назад.
Тікай!
Швидше!
Бігом! Вперед!
О боже!
Тікаймо!
- Швидше! - Нумо.
Швидше!
Бігом! Швидше!
- Джеку! - Ні, треба тікати!
Бредфорд!
Бредфорд.
Їдьмо! Заводь двигун!
- Швидше. - Бігом!
Треба їхати.
Допоможіть!
- Рятуйте! - Їдьмо!
Я не можу знайти Люсі. Люсі ще там.
- Я думала, вона позаду мене. - Де вона?
- Будь ласка, не їдьте. - Слухай. Де вона?
- Де? Де? - Вона ще там. Я не можу її знайти.
Моя донечка. Будь ласка.
Благаю!
- Ні, ні! - Мамо!
- Ні!
Мамо!
Люсі.
З тобою все гаразд?
Я загубила черевик.
Не страшно. Усе добре.
Я відведу тебе до мами.
Звук. Рух!
Люсі!
Чекай. Не стріляй. Ти зачепиш їх.
Стій.
- Стій! - Ні!
- Стій! - Ні.
Ні, ні!
Я сказав: стій!
Я в його голові.
- Кларку! - Я в його голові.
- Рушаймо! - Люку, їдьмо!
Я в його голові.
Підніміть його!
- Допоможіть! - Допоможіть їй!
Рушай! Треба їхати!
Швидше!
Усе гаразд.
Як почуваєшся?
Точно не знаю.
Коли ти була там...
Я подумала, що ти підкоряєшся прибульцю. Я...
Я тебе недооцінила.
Ні.
Усе правильно.
Була мить, коли я ледь не підкорилася.
Втратила себе.
Твій план подіяв.
Ми активували електромагніт, і прибулець зреагував.
Зреагував як саме?
Він видав масив
раніше невиявлених вібраційних частот.
Можна послухати?
Нікіл все ще намагається це розшифрувати...
Це прибулець.
Говорить.
Звідки ти знаєш?
Бо він у мене в голові.
Це їхня мова.
Тобто я можу її вивчити. Навчитися її.
Спілкуватися нею.
І знайти їхні слабкі місця.
Я теж рада, що ти поїхав.
Чекайте.
Що там, Пен?
Хіба ви не чуєте?
Агов!
Там хтось є?
Джам.
Ти впевнена?
Касп.
Джам?
Сядь.
Друже, я думав, ти загинув.
Що ти тут робиш?
Я не знаю.
Коли я прокинувся...
Я чув їх усюди навколо.
Вони так голосно шуміли, що я... Я сховався.
Ти сховався? Від прибульців?
Не пам'ятаю.
Ти не чув наших криків?
Я скучила за тобою.
Я так за тобою скучила.
Я радий, що ти повернувся, друже. Чесно.
Монті. Тепер усе буде інакше?
Ми переможемо.
Гей, Касп.
То що нам робити?
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк