WYOMING, USA, JORDEN 160 KILOMETER NORR OM CAMP PIERCE
Fördriv vår rädsla.
Försvara och försörj oss.
Fördriv vår rädsla.
Försvara och försörj oss.
Clark, det är Bradford. Vi kom igenom. Ni kan köra.
Uppfattat. Ses snart.
Utgå.
Jackson, kom igen!
Lugnt och fint nu.
Håll koll på bakljusen framför er.
Vi samlas när vi är igenom dimman, så håll er vakna.
- Uppfattat. - Uppfattat.
Hur befäst tror du att Camp Pierce är?
Omöjligt att säga.
Men vi kan ha tur.
Va?
- Ursäkta? - Vad sa du?
Jag sa inget.
Glöm det då.
Vad menade du igår när du sa att du trodde att det skulle sluta?
Den här "skärvan"...
Hur länge har du haft den?
Jag hittade den för ett tag sen. Den såg ut som skräp, men...
Men vadå?
Jag vet inte.
Den kändes speciell.
Den var annorlunda på nåt sätt.
Det kändes som att den kopplade mig till nåt.
Typ.
Som om den var min.
Clark, ser du det här? Framme till vänster.
Ja.
Vi fick visst ett av de där fanskapen.
Vad är det?
Mår du bra?
Rösterna säger att vi måste härifrån.
Vilka röster?
Det finns nåt där ute!
Vi måste åka nu!
Kör!
- Maria! Den fick Maria! - Fan också.
Maria är borta!
Fortsätt! Stanna inte för nåt!
- Mamma! - Vi måste hämta henne!
Håll er i ledet!
- Clark? - Ja?
Vi har en.
Den spårar oss till höger. Den är enorm. Olik allt annat...
Hanley?
Clark! Den tog Hanley och Jackson! Den tog...
Chrissy?
Chrissy, kom.
Det kommer fler!
Chrissy, Hanley, kom. Hanley, hör du mig?
Rösterna blir bara högre.
De slåss!
De backar ner.
Clark!
PARIS, FRANKRIKE, JORDEN
Jag är vrålhungrig.
Vi hittar nåt snart, Alf.
Vad säger hon?
Att det inte är säkert här. Hon säger åt folk att...
Evakuera.
- Ja. - Vad är det där?
Jag vet vad det är.
Det är lappar från folk som vill hitta nån.
Eller som vill bli funna.
Det kanske finns en från mamma och pappa.
Vad gör du?
Vad ser det ut som? Jag skriver en lapp.
Varför då?
För om nåt händer mig kanske mina föräldrar får veta det en dag.
JAMILA HUSTON FRÅN LONDON VAR HÄR ÄLSKAR DIG, MAMMA
Inget kommer att hända oss.
Vi ska hitta Casp.
Och efter det... ska vi slakta skiten ur rymdblattarna.
Pen, hur långt till sjukhuset?
Bara tio kilometer till.
Det mörknar.
Hur långt till lägenheten?
Inte så långt.
Okej.
Vi slaggar där inatt och fortsätter vid gryningen.
- Tror du det finns mat? - Vi får väl se.
ALFIE ADEMUREWA FRÅN LONDON VAR HÄR!!! ÄLSKAR ER, MAMMA OCH PAPPA.
Här har vi det.
Det är nog här nånstans.
Jag undrar varför mamma och pappa aldrig tog oss hit.
Det ser inte ut som ett ställe där barn är tillåtna.
Kanske knähundar, men...
Är det här dina föräldrars lägenhet? Men den ser ju schyst ut.
Den där fåtöljen är som en gunga!
Gamla vinyler.
Du saknar dem, va?
Ja.
Kom igen.
Vi går och letar lite käk.
Är det här vad rika människor äter?
Tilltugg och sånt.
Nej. Det är vad rika äter till middag när de inte vill äta middag.
Det är som att campa.
Jag har alltid velat campa, men på riktigt.
Inte bara på gården, utan ute i vildmarken.
Det här är vilt nog.
Vad är det för fel?
Det finns jordnötssmör i kexen.
Är du allergisk eller nåt?
Nej, men mamma är det. Vi får inte ha det hemma.
Monty, tror du att de är här i Paris?
Vi hittar dem nog snart.
- Hur är det? - Toppen.
Du åt knappt nåt.
Jag är inte så sugen på gamla kex.
Mer åt oss då.
Är du säker?
Ser du fram emot imorgon?
Ja, typ.
Men jag är lite nervös. Jag har inte sett honom på länge.
Nervös? Det är ju bara Casp.
Och om han inte är där då?
Vadå?
Ni låter bombsäkra på att han är där. Men ni vet inte det.
Allt det här kan vara förgäves.
- Varför säger du så? - Det är ju sant.
Jag går och lägger mig.
Tänk tillbaka. Vad såg du när du fick kontakt med den?
Det är suddigt.
Som en dröm.
Färger? Former?
Jag såg en pojke.
En pojke?
Han ropade på nån.
Kände du igen honom?
Har du aldrig sett honom? Han var inget minne?
Om du aldrig sett honom förr,
vad tror du då att hände, om inte allt bara var i ditt huvud?
Det var i deras.
Jag var i deras.
Det är otroligt.
Doktorn, hur mår hon?
Jag hittar inget fel.
Så hon kan gå in igen?
Jag sa att jag inte hittar nåt fel. Det betyder inte att det inte finns nåt.
Om du vill skicka in henne igen så är det ditt beslut. Inte mitt.
Jag vill in igen.
Jag vill göra det här.
Jaha, doktorn. Det är visst hennes beslut då.
Kan vi snacka lite?
Såg du hennes hand? Hon håller knappt ihop.
Hon behöver tid att återhämta sig, annars blir hon som dem.
Du hörde vad hon sa. Hon vill in igen.
Såklart hon vill.
Hon tror att hon just träffade sin döda älskarinna.
Såklart hon vill pröva igen.
- Hon tog sig in i deras medvetande. - Och de tog sig in i hennes.
Tänk om hon dör och vi mister vår chans för att vi pressade henne för hårt?
Det räcker med psykologiserandet. Vi gör det här nu.
Hon gör det här.
Låt mig åtminstone kolla hennes basnivåer.
Luke! Gick det bra?
Clark?
- Pappa? - Clark?
Pappa!
Hjälp mig här.
Dra ut honom.
Han är illa däran.
Ge mig ditt bälte.
Titta på mig.
Det är Seans bil.
Tror du att de klarade sig?
- Jag går och kollar. - Nej.
Pappa, de har en förbandslåda.
- Jag följer med. - Luke.
- Jag följer med henne. - Luke.
Lite till så hade den skadat pulsådern.
Vad hände med Luke före kraschen?
Hur visste han att de var där?
Det har hänt förr. När utomjordingarna först kom.
Han hörde saker. Röster.
Jag trodde det var en engångsgrej. Jag hade fel.
Röster?
Jag är ledsen.
Fort, hjälp mig.
Varför sa du inte att du kan höra saker?
Jag ville inte låta som nåt miffo.
Du är inget miffo.
Jag menar det.
Du är speciell.
Kom.
Det är jag och pappa på vår första fisketur.
Jag och mamma på min födelsedag. När jag var sju.
Nej.
Åtta.
Är du säker?
Ja. Åtta.
Jag vet inte.
- Vet du inte när det togs? - Jag vet inte vem det är.
Hör du fortfarande utomjordingen?
Det försvinner inte.
Varför tror du att den såg ut som Hinata som liten?
För att överraska mig, förbrylla mig.
Lyckades det?
Nej.
- Berätta om ditt förhållande med Hinata. - Det behövs inte.
Du sa att du klandrar dig själv för hennes död.
Det här behövs inte.
Vi behöver inte diskutera nåt som de använder mot dig?
De kan dina svagheter.
Och de kommer att utnyttja varje mental svaghet
och attackera alla ömma punkter.
Jag måste veta allt om ert förhållande så att jag kan förstå det bättre än dem.
- Hon tillhör mitt förflutna. - De verkar inte tro det.
Och inte jag heller.
Så...
Ska vi försöka igen?
Jag kan verka hård, men det är inget jämfört med dem.
Berätta om henne.
Mitsuki...
Mitsuki!
Det här kommer att svida.
Du behöver sys när vi kommer härifrån.
Var du läkare förr i tiden?
Före förr i tiden.
Var du bra?
- Ja. - Bra.
Annars hade jag begärt ett andra utlåtande.
De klarade sig.
Hanley.
Clark.
Jävlars.
Hjälp mig upp.
- Ditt ben. - Det är bara ett jack.
Förtruppen är minst en kilometer bort.
Kan du gå?
Fanskapen är överallt.
Vi borde gömma oss och hoppas att de går vidare.
Det mörknar snart.
Vi måste härifrån medan vi kan.
Vi är dödens om vi stannar.
Hon har rätt.
Vi måste försöka.
Caspar?
Jag är på väg.
Caspar?
Caspar. Vi är snart framme.
Varför svarar du inte?
Casp!
Vad gör du?
Inget. Jag kunde inte sova.
Din mamma är fin.
Ja, det är hon.
Men det där är inte min mamma.
Jag trodde det var dina föräldrar.
Det är min pappa, men...
Kvinnan...
Det är inte min mamma.
Monty...
Han brukade säga att han reste till Paris i affärer.
Nu vet jag hurdan affär.
Jag beklagar.
Det är inte bara det att han var otrogen. Se hur glad han är.
Som om han verkligen älskar henne.
Jag brukade tro att han inte älskade nån, men tydligen älskade han inte bara oss.
Han älskar er.
Han kan bara inte uttrycka det.
Jag vet inte om han nånsin gjorde det.
Såklart han gjorde. Hur skulle han inte kunna göra det?
Tack.
Fast det säger du bara.
Det gör jag inte alls.
Jag säger inte bara saker.
Hur som helst...
Vad håller dig vaken då?
Förutom jordens undergång.
Jag drömde igen. Precis som tidigare, förutom att...
Caspar var inte där.
Jag kände inte av honom nånstans. Det är som om han vore längre bort.
Inte närmare.
Jag vet inte vad det betyder, men kanske du har rätt.
Kanske vi kom hit förgäves.
Jag sa det bara för att jag var lack på farsan.
Det betyder inte att du hade fel.
Vi kommer att hitta Caspar.
Han är där ute. Och när vi hittar honom kommer allt att förändras.
Tack, Monty.
Fast det säger du bara.
Men tack.
Hur gick terapin?
Vi får väl se.
Du kom tillbaka. Jag visste väl det.
Jag har saknat dig.
Mitsuki, vad ser du för nåt?
Är Hinata där?
Ja.
Vad var det som hände senast jag var här?
Vart tog du mig?
Kan du ta mig dit igen?
Varför vill du det?
Jag försöker bara förstå allt det här.
Förstå vad ni är för nåt.
Du tror inte att jag finns på riktigt, va?
Jag vet inte riktigt vad du är.
Ta av dig hjälmen.
Varför då?
Så att jag kan visa dig vem jag är.
Mitsuki, vad gör du?
Mitsuki, sluta!
Vackert, va?
Vad är det här?
Ett minne.
Jag minns inte det här.
Det är för att det är mitt minne, inte ditt.
Det är första gången jag flög en drake.
När jag var liten brukade jag flyga i mina drömmar.
Jag svävade över vårt hus och ropade ner till alla jag kände.
Jag tyckte så synd om alla där nere.
För de var bundna till jorden.
De skulle aldrig kunna förstå hur fri man känner sig här uppe.
Pulsen har ökat.
- Andningen med. - Vad händer?
Hon tappar taget. Se hur hon darrar.
Mitsuki, du skulle kunna vara fri.
Här uppe, med mig.
Det här... Det är inte verkligt.
Det här bevisar att det är verkligt.
Känner du fortfarande hur mycket jag älskar dig?
Hennes hjärnaktivitet slår i taket. Vad ska vi göra?
- Dra ut henne. - Vänta...
- Käften! Dra ut henne. - Du bestämmer inte det.
Vill du säga till WDC att vi just förlorat vår största tillgång?
M, A, G.
Dra ut henne innan det blir värre!
- Vänta. - Du vet ju...
- Vänta! - Vänta lite.
De är inte slumpmässiga.
Hennes handrörelser.
Det är morse. Hon pratar med oss.
- Starta den. - Helvete.
Jag älskar dig, Mitsuki.
Jag älskar dig med.
Det kommer jag alltid att göra.
Jag ville vara med dig.
Men det här är inte verkligt.
Förlåt mig.
Mitsuki!
- Säkert att det här är rätt ställe? - Det är rätt adress i alla fall.
Titta inte, Pen.
Det här ser ut som ingången.
Hallå?
Är det nån här?
Hallå?
Caspar?
Casp, är du här?
- Vad gör vi nu då? - Letar efter honom.
Genom hela sjukhuset?
Stället är ju enormt.
Vi delar på oss. Det täcker mer mark.
Casp!
Hallå?
Caspar?
Kom igen, Casp.
Ge mig nåt. Jag är äntligen här.
Kom igen.
Jag tror jag hittade nåt.
Kolla här.
Det är han.
Han måste vara nära.
Hörni...
Vad är det?
De måste ha försvarat något.
Eller någon.
Det är ingen här, va?
Inget kan ha överlevt det här.
Casp?
Vi letar vidare.
Nej.
Du har ju rätt. Inget kan ha överlevt det här.
Vi listar ut nåt.
Vad ska vi lista ut?
Inatt när jag drömde svarade han inte.
Allt var bara skitsnack.
Och det är mitt fel. Jag riskerade våra liv.
Jag fick er att åka.
Darwin blev skadad helt i onödan.
Säg inte så.
- Det var helt rätt att komma hit och leta. - Ids inte.
- Glöm det bara. - Jag ser inget blod här.
Caspar är nånstans. Och vi ska hitta honom.
Tänk om han är död?
Och det här var helt lönlöst?
Tänk om alla, min mamma, min familj, till och med du...
Tänk om ni hade rätt?
Och jag bara ville tro på det?
På grund av några dumma drömmar och den här.
Som om en trasig gammal Walkman skulle bevisa nåt.
Förlåt att jag drog in er i det här.
Jamila.
Vad som än händer är jag glad att jag följde med.
Luke.
Luke. Titta på mig. Vad är det?
Fara.
Var?
Där.
Spring. Nu.
- Nu. Spring! - Gå tillbaka dit.
Spring!
Spring! Spring i förväg!
Herregud!
Kom igen!
- Jack! - Vi måste gå!
Bradford!
Gör er startredo!
- Kom igen! - Fort!
Vi måste dra.
- Hjälp! - Vi måste dra!
Jag hittar inte Lucy. Hon är kvar där inne.
- Hon var just bakom mig. - Var är hon?
- Var? - Där nånstans. Jag hittar henne inte.
Min lilla flicka. Snälla!
- Nej! - Mamma!
Mamma!
Lucy?
Gick det bra?
- Jag tappade ena skon. - Det gör inget.
Vi går till din mamma.
Ljud. Rörelse!
Lucy!
Skjut inte! Du träffar dem.
Sluta.
- Sluta! - Nej!
- Sluta! - Nej.
Nej!
Sluta, sa jag!
Jag är i huvudet på den.
Jag är i den.
- Clark! - Jag är i huvudet på den.
- Kom igen! - Jag är i huvudet på den.
Upp med honom!
- Hjälp! - Hjälp henne!
Vi måste dra!
Såja.
Hur mår du?
Jag vet inte riktigt.
När du var där inne...
...trodde jag att vi skulle förlora dig. Jag...
Jag underskattade dig.
Nej.
Det gjorde du inte.
Ett ögonblick hände det nästan.
Att jag förlorade mig själv.
Din plan fungerade.
Vi aktiverade elektromagneten, och utomjordingen reagerade.
Hur då?
Den gav ifrån sig en mängd nya vibrationsfrekvenser.
Får jag höra?
Nikhil försöker fortfarande tolka det...
Det är utomjordingen.
Den talar.
Hur kan du veta det?
För att jag hör det.
Det är deras språk.
Det betyder att jag kan studera det. Lära mig det.
Kommunicera med den.
Och hitta deras ömma punkter.
Jag är också glad att du kom.
Vänta.
Vad är det?
Hör ni inte?
Hallå?
Är det nån här?
Jam, är du säker på det här?
Casp?
Jam?
Sätt dig ner.
Jag trodde det var ute med dig. Vad gör du här?
Jag vet inte.
Efter att jag vaknade...
...hörde jag dem överallt.
De var så högljudda att jag gömde mig.
Gömde du dig? Från utomjordingarna?
Jag minns inte.
Hörde du inte när vi ropade?
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig så mycket.
Men det är skönt att ha dig tillbaka.
Monty, allt blir väl annorlunda nu?
- Vi kommer att vinna. - Casp?
Vad gör vi nu?
Undertexter: Borgir Ahlström