VAIOMINGA, ASV, ZEME 160 KM UZ ZIEMEĻIEM NO PĪRSAS NOMETNES
Kliedē mūsu bailes!
Atbalsti un stiprini mūs!
Kliedē mūsu bailes!
Atbalsti un stiprini mūs!
Klārk, te Bredfords. Tikām cauri.
Jūs varat doties.
Sapratu. Uz drīzu tikšanos!
Izbrauciet, draugi.
Džekson! Braucam!
Tā, braucam lēnām un mierīgi.
Nenovērsiet acis no priekšējās mašīnas lukturiem.
Kad izbrauksim cauri miglai, satiksimies,
esiet gatavi.
- Sapratu. - Sapratu.
Kā tu domā, cik nocietināta būs Pīrsas nometne?
Nevar zināt.
Bet varbūt mums paveiksies.
Ko?
- Ko, lūdzu? - Ko tu teici?
Es neko neteicu.
Nekas.
Ko tu vakar domāji,
sakot: "Man likās, ka tas beigsies?"
Un tā "atlūza"?
Cik ilgi tā tev bija?
Es to atradu jau pasen.
Izskatījās pēc krāma, bet...
Bet - kas?
Nezinu.
Šķita īpaša.
Kaut kādā veidā atšķirīga.
Bija sajūta, ka tā mani ar kaut ko saista,
man tā šķiet.
It kā tā būtu manējā.
Klārk, tu to redzi? Priekšā pa kreisi.
Jā, redzu.
Izskatās pēc viena no tiem draņķiem.
Kas notiek?
Lūk? Ei, tev viss labi?
Balsis. Tās saka, lai braucam no šejienes prom.
Kādas balsis?
Tur kaut kas ir.
Mums jābrauc prom.
Visi brauciet, brauciet!
- Marija! Tas uzbruka Marijai! - Velns!
Klārk! Marijas vairs nav!
Turpiniet braukt! Tikai neapstājieties!
- Mamm! - Klārk, jāatgriežas pie viņas.
Palieciet konvojā!
- Klārk! - Jā, jā.
Redzu vienu.
Tas seko mums pa labo pusi. Milzīgs. Tāds nav redzēts...
Henlij!
Klārk! Tas uzbruka Henlijam un Džeksonam...
Krisij?
Krisij, atsaucies!
Tur ir vēl!
Krisij, Henlij, atsaucieties! Henlij, atsaucies!
Tās balsis... Tās kļūst skaļākas.
Viņi cīnās.
Viņi atkāpjas.
Klārk!
PARĪZE, FRANCIJA, ZEME
Mirstu badā.
Drīz kaut ko atradīsim, Alf.
Ko viņa saka?
Šķiet, viņa saka - te nav droši. Visiem esot...
Jāevakuējas.
- Jā. - Kas tas?
Es zinu, kas tas ir.
Tās ir zīmītes, ko cilvēki atstājuši cerībā kādu atrast.
Vai tikt atrastiem.
Varbūt te ir zīmīte no mammas un tēta.
Ko tu dari?
Kā izskatās? Rakstu zīmīti.
Kāpēc?
Ja ar mani kas atgadīsies,
būs neliela iespēja, ka mamma un tētis to kādu dienu uzzinās.
MĪLU
TE BIJA DŽAMILA HJŪSTONE NO LONDONAS MĪLU TEVI, MAMM
Ar mums nekas neatgadīsies.
Mēs atradīsim Kaspu.
Un tad mēs sasitīsim tos nolādētos citplanētiešus.
Pena, cik tālu līdz slimnīcai?
Vēl tikai 10 kilometri.
Drīz būs tumšs.
Cik tālu ir tavu vecāku dzīvoklis?
Ne pārāk tālu.
Labi.
Pārlaidīsim nakti tur un saullēktā dosimies tālāk.
- Domā, tur būs ēdiens? - Tad jau redzēsim.
TE BIJA ALFIJS ADEMUREVA NO LONDONAS!!!
MĪLU JŪS, MAMMA UN TĒTI.
Tas ir šeit.
Laikam kaut kur te augšā.
Montij, nesaprotu, kāpēc mamma un tētis neļāva mums braukt šurp.
Neizskatās, ka šeit drīkstētu uzturēties bērni.
Mazi suņi vēl varbūt, bet...
Šis ir jūsu vecāku dzīvoklis? Bet tas ir, zini, foršs.
Re, tas krēsls ir kā šūpoles!
Paskat! Vecās plates.
Tev viņu pietrūkst?
Jā.
Ejam!
Pameklēsim ko ēdamu.
Tātad šo buržuji ēd vakariņās?
Mazas uzkodiņas un tādas lietas.
Nē.
Šo buržuji ēd vakariņās,
kad patiesībā vakariņas negrib.
Šis ir gluži kā pārgājienā ar teltīm.
Es vienmēr esmu gribējusi doties pārgājienā ar teltīm. Īstā pārgājienā.
Nevis piemājas dārzā, bet kārtīgā piedzīvojumā savvaļā.
Te noteikti ir kā savvaļā.
Kas tiem vainas?
Šie krekeri ir ar zemesriekstu sviestu.
Tev ir alerģija pret zemesriekstiem?
Nē, mammai ir. Mūsu mājā tie nav atļauti.
Montij, tavuprāt, mamma un tētis arī ir Parīzē?
Mēs noteikti drīz viņus atradīsim, Pena.
- Tev viss labi? - Izcili.
Tu tikpat kā neko neēdi.
Laikam nekārojas sakaltušu krekeru.
Mums būs vairāk.
Tiešām?
Tu arī priecājies par rītdienu?
Jā, mazliet.
Un arī mazliet uztraucos. Zini, satikt viņu pēc visa šī laika.
Uztraucies? Par ko? Tas ir Kasps.
Un ja nu Kaspara tur nav?
Ko?
Jūs runājat tā, it kā zinātu, ka viņš tur būs.
Bet jūs to nezināt.
Proti, šis viss varētu būt bijis velti.
- Kāpēc tu to saki? - Tā ir patiesība, ne?
Es iešu gulēt.
Centies atcerēties! Ko tu redzēji, sazinoties ar to būtni?
Viss ir neskaidrs.
Kā sapnis.
Krāsas, formas?
Es redzēju zēnu.
Zēnu?
Viņš kādu sauca.
Vai tu to zēnu pazini?
Iepriekš nebiji redzējusi? Viņš nebija no atmiņām?
Ja agrāk nebiji viņu redzējusi,
kas, tavuprāt, notika, ja tas nebija tavā prātā?
Tas bija viņu prātā.
Es biju viņu prātā.
Neticami.
Doka, kā viņai ir?
Nekādu vainu neatrodu.
Tātad nav iemesla nesūtīt viņu atpakaļ.
To es neteicu. Teicu, ka neko neatrodu.
Tas nenozīmē, ka nav kāda vaina, ko neesmu pamanījusi.
Ja gribi atkal viņu sūtīt iekšā, tas ir tavs lēmums. Ne manējais.
Es gribu atkal iet iekšā.
Es gribu to darīt.
Nu, daktere, laikam jau... Laikam jau jālemj viņai.
Vai varam īsi aprunāties ārā?
Vai redzēji viņas roku? Viņa knapi turas.
Viņai vajag laiku, lai atgūtos, citādi nonāks turpat, kur viņi.
Viņai nekas nekaiš. Tu dzirdēji. Grib atgriezties.
Protams, ka grib atgriezties.
Viņa domā, ka sastapa savu mirušo mīļoto. Protams, grib mēģināt atkal. Tu negribētu?
Viņa bija viņu prātā, Maja.
Un viņi bija viņas prātā.
Ja nu viņa nomirs
un mēs zaudēsim labāko iespēju, jo viņu nomocījām?
Labi, nevajag tās psiholoģijas muļķības. Mēs to darām. Ja?
Viņa to dara.
Vismaz ļauj pirms tam veikt pamatpārbaudes.
Lūk! Tev viss labi?
Klārk.
- Tēt? - Klārk.
Tēt!
Palīdziet man!
Izvelciet viņu.
Bīstama plēsta brūce.
Iedod savu jostu!
Klārk, Klārk.
Paskaties uz mani.
Tā ir Šona mašīna.
Kā domā, viņiem viss labi?
- Es paskatīšos. - Nē.
Tēt, viņiem ir pirmās palīdzības aptieciņa, labi?
Labi?
- Es iešu tev līdzi. - Lūk!
- Mamm, es iešu ar viņu. - Lūk!
Vēl pāris centimetru, un būtu pārrauta artērija.
Kas notika ar Lūku, pirms mēs avarējām?
Kā viņš zināja, ka tur ir tie radījumi?
Vienreiz jau tā notika - kad citplanētieši tikko bija ieradušies.
Viņš kaut ko dzirdēja. Balsis.
Man likās, ka tas bija tikai viens gadījums. Es kļūdījos.
Balsis?
Man žēl.
Aši! Palīdzi man! Aši!
Kāpēc tu man neteici, ka dzirdi balsis?
Negribēju, lai domā, ka esmu kaut kāds ķertais.
Tu neesi ķertais.
Nopietni.
Tu esi īpašs.
Ejam!
Es kopā ar tēvu, kad viņš mani pirmoreiz aizveda makšķerēt.
Es un māte manā dzimšanas dienā, kad man palika septiņi gadi.
Nē.
Astoņi.
Esi pārliecināta?
Jā. Astoņi.
Es nezinu.
Nezini, kur fotografēts?
Es nezinu, kas viņš ir.
Vai tu joprojām savā prātā dzirdi citplanētieti?
Tas nepazūd.
Kā tu domā - kāpēc citplanētieši pieņēma Hinatas kā bērna veidolu?
Lai mani pārsteigtu, izsistu no līdzsvara.
Vai viņiem izdevās?
Nē.
Pastāsti par savām attiecībām ar Hinatu.
Tas nav vajadzīgs.
Tu teici, ka vaino sevi Hinatas nāvē.
Tas nav vajadzīgs.
Nevajag apspriest to, ko citplanētieši izmanto pret tevi?
Viņi zina tavas vājās vietas.
Un viņi izmantos visas tavas mentālās vājības
un spiedīs uz visiem vārīgajiem punktiem.
Tāpēc man par šīm attiecībām jāzina viss,
lai es varētu tās izprast labāk nekā viņi.
Viņa nu ir pagātne.
Nu, skaidri redzams, ka citplanētieši tā nedomā.
Un es arī ne.
Tātad...
Mēģināsim vēlreiz?
Lai vai cik nežēlīga es tev liekos,
tajā kuģī būs daudz sliktāk.
Pastāsti man par viņu.
Micuki!
Tagad dedzinās.
Kad nokļūsim drošībā, tev vajadzēs šuves.
Vai iepriekšējos laikos tu biji ārste?
Vēl pirms iepriekšējiem laikiem.
Vai biji laba ārste?
- Jā. - Labi, labi.
Es jau grasījos meklēt cita speciālista viedokli.
Viņi ir dzīvi.
Henlij!
Klārk!
Apžēliņ!
Palīdzi piecelties!
Ak dievs!
Tava kāja.
Tikai pušums.
Pirmās mašīnas ir vismaz pusotru kilometru tālāk.
Vai vari paiet?
Tie radījumi ir visur.
Vislabāk būtu nocietināties un cerēt, ka viņi aizvāksies.
Drīz kļūs tumšs.
Jātiek no šejienes prom, kamēr varam.
Ja paliksim šeit, visi mirsim.
Viņai taisnība.
Mums jāmēģina.
Kaspar?
Kaspar!
Es nāku pie tevis.
Kaspar?
Kaspar, mēs tūlīt būsim klāt.
Kāpēc tu neatbildi?
Kasp!
Sveiks!
Sveika!
Ko tu dari?
Neko. Es nespēju aizmigt.
Tava mamma ir smuka.
Jā, viņa ir.
Bet tā nav mana mamma.
Man likās, ka tie ir tavi vecāki.
Jā, nē, fotogrāfijā ir mans tētis,
bet tā sieviete...
Tā nav mana mamma.
Montij...
Tētis mums teica, ka brauc uz Parīzi darīšanās.
Nu es zinu, kādās darīšanās.
Man ļoti žēl.
Ne jau tikai tas, ka viņš krāpa mammu. Bet tas, cik viņš izskatās laimīgs.
It kā patiešām viņu mīlētu.
Zini, man likās, ka tētis nemīl nevienu, bet patiesībā viņš nemīlēja tikai mūs.
Tētis noteikti jūs mīl.
Viņš droši vien tikai nezina, kā to pateikt.
Šaubos, ka viņš mūs mīlēja.
Vai vispār ir mīlējis.
Protams, ka viņš jūs mīl. Kā gan varētu nemīlēt?
Paldies.
Pat ja tu tikai tā saki.
Es to nesaku tāpat vien.
Es nemēdzu muldēt.
Lai nu paliek...
Jā, bet kāpēc tu pati neguli?
Ja neskaita to, ka visa pasaule iet bojā.
Man bija vēl viens sapnis, līdzīgs iepriekšējiem,
bet Kaspara tur nebija.
Un es viņu nekur nejutu.
It kā viņš arvien attālinātos.
Nevis būtu tuvāk.
Nezinu, ko tas nozīmē,
bet varbūt tev ir taisnība.
Varbūt mēs atbraucām šurp veltīgi.
Es tā tikai pateicu, jo dusmojos par savu tēti.
Tas nenozīmē, ka kļūdies.
Ei!
Mēs Kasparu atradīsim.
Viņš tur kaut kur ir. Es viņu atradīšu, un tad
viss būs citādi.
Paldies, Montij.
Pat ja tu tikai tā saki.
Paldies.
Kā gāja terapijas seansā?
Tad jau redzēsim.
Tu atgriezies. Es zināju, ka atgriezīsies.
Es pēc tevis ilgojos.
Micuki!
Ko tu redzi?
Vai tur ir Hinata?
Jā.
Kas iepriekšējā reizē te ar mani notika?
Kas tā bija par vietu, kur nokļuvu?
Vai vari atkal aizvest mani turp?
Kāpēc tu gribi tur atgriezties?
Es cenšos šo visu saprast...
saprast, kas esi tu.
Tavuprāt, es neesmu īsta, vai ne?
Es nezinu, kas tu esi.
Noņem ķiveri!
Kāpēc?
Lai varu tev parādīt, kas es esmu.
Micuki, ko tu dari?
Micuki, beidz!
Skaisti, vai ne?
Kas tas ir?
Atmiņas.
Es neko tādu neatceros.
Jo tās ir manas, nevis tavas atmiņas.
Pirmā reize, kad es lidināju pūķi.
Bērnībā es mēdzu sapņot, ka lidoju.
Es lidoju pār savām mājām un saucu visus lejā esošos, ko pazinu.
Man bija žēl to cilvēku, kas bija apakšā...
piesieti pie zemes.
Nespējīgi saprast, kāda brīvība ir augšā.
Pulss paātrinās.
- Arī elpošana. - Kas tur notiek?
Mēs viņu zaudējam. Paskaties uz trīci.
Tu varētu būt brīva.
Te augšā, kopā ar mani.
Šī... nav īstenība.
Lūk, pierādījums, ka šī ir īstenība.
Vai tu joprojām jūti, cik ļoti es tevi mīlu?
Smadzeņu aktivitāte maksimāla. Ilgi neizturēs. Ko darām?
- Izvelciet viņu! - Pag...
- Ej ratā! Sagatavojieties izvilkt! - Tu to neizlemsi.
Gribi zvanīt PAK un pateikt, ka zaudēji mūsu labāko resursu?
M-A-G.
Izvelciet viņu, pirms trīce pastiprinās.
- Gaidiet! - Nikil, tu zini...
- Gaidiet! - Klau! Pag, pag!
Tās nav nejaušas.
Viņas plaukstas kustības nav nejaušas.
MAGNĒTS
Morzes alfabēts. Viņa ar mums runā.
- Ieslēdziet! - Velns!
Es tevi mīlu, Micuki.
Arī es tevi mīlu.
Vienmēr mīlēšu, Hinata.
Es gribēju būt ar tevi kopā.
Bet šī nav īstenība.
Man žēl...
Micuki!
Esi droša, ka šī ir īstā vieta?
Šī adrese bija pārvešanas rīkojumā.
Pena, neskaties!
Šķiet, šī ir ieeja.
Hei!
Vai te kāds ir?
Hei!
Kaspar?
Kasp, vai tu te esi?
- Ko tagad? - Meklēsim viņu.
Pa visu slimnīcu?
Jā, tā ir milzīga.
Tad sadalīsimies. Varēsim izstaigāt vairāk, ja?
Kasp!
Hei!
Kaspar!
Nu taču, Kasp!
Dod kādu norādi! Es beidzot esmu šeit.
Nu taču!
Šķiet, es ko atradu.
Skat, ko es atradu.
Tas ir viņš.
KASPARS MOROVS
Noteikti esam tuvu.
Draugi!
Kas ir?
Viņi būs palikuši, lai kaut ko sargātu.
Vai kādu.
Te neviena nav, ja?
Te neviens nekādi nebūtu varējis izdzīvot.
Kasp?
Turpināsim meklēt.
Nē.
Tu pats teici.
Te neviens nebūtu varējis izdzīvot.
Mēs kaut ko izdomāsim.
Ko mēs izdomāsim, Alf?
Ko mēs izdomāsim?
Vakarnakt
manā sapnī viņš neatbildēja.
Šis viss ir muļķības.
Pilnīgi viss.
Un tikai manis dēļ. Es riskēju ar mūsu dzīvību.
Es aizvedu jūs prom.
Manis dēļ Dārvinu ievainoja. Un viss bija velti.
Nerunā tā!
Tu darīji pareizi, ka atvedi mūs šurp un viņu meklēji.
Beidz!
- Vienkārši beidz! - Paklau, te nav asiņu, ja?
Kaspars kaut kur ir. Un mēs viņu atradīsim.
Ja nu viņš ir miris?
Un šim visam nebija jēgas?
Ja nu visiem - manai mammai, manai ģimenei, pat tev...
Ja nu jums bija taisnība?
Un es tikai gribēju tam noticēt. Kaut kādu stulbu sapņu un šī dēļ.
It kā kaut kāds vecs Walkman ko pierādītu.
Jebko.
Man tik ļoti žēl, ka es jūs šai visā ievilku.
Džamila!
Par spīti visam, es priecājos, ka devos tev līdzi.
Lūk!
Ei, paskaties uz mani. Kas noticis?
Briesmas.
Kur?
Tur.
Bēdziet! Tagad!
Aiziet! Bēdziet! Bēdziet!
- Lūk, bēdz! - Atkāpieties!
Bēdziet!
Ātrāk!
Aiziet! Skrien pa priekšu!
Ak dievs!
Skrienam!
- Ātrāk! - Aiziet!
Ātrāk!
Aiziet! Labi! Aiziet!
- Džek! Džek! - Nē, mums jābēg!
Bredford!
Esi gatavs braukt! Iedarbini!
- Aiziet! Aši! - Aši, aši!
Jābrauc.
Palīgā!
- Palīgā! - Jābrauc!
Es nevaru atrast Lūsiju. Lūsija palika tur.
- Likās, ka skrien aiz manis. - Kur viņa ir?
- Nebrauciet. Lūdzu. - Kur viņa ir?
- Kur? Kur? - Viņa palika tur. Nevaru viņu atrast.
Mana meitiņa. Lūdzu. Lūdzu.
Lūdzu!
- Nē, nē. Nē! - Mamm!
- Nē, nē!
Mamm!
Lūsij!
Ei, tev viss kārtībā?
Es pazaudēju zābaku.
Nekas. Nekas. Es tevi aizvedīšu pie mammas, labi?
Skaņa. Kustība!
Lūsij!
Pag! Nešauj! Tu trāpīsi viņām.
Apstājies!
- Apstājies! - Nē!
- Apstājies! - Nē.
Nē, nē, nē!
Es teicu - apstājies!
Esmu viņa prātā.
- Klārk! - Esmu viņa prātā.
- Aiziet! - Lūk, ejam!
Esmu viņa prātā.
Pieceliet viņu!
- Palīdziet! - Palīdziet viņai!
Aiziet! Mums jābrauc!
Braucam!
Viss kārtībā.
Kā tu jūties?
Īsti nezinu.
Kad biji tur iekšā...
Man likās, ka tu padodies citplanētietim.
Es tevi novērtēju par zemu.
Nē.
Tu nekļūdījies.
Bija brīdis, kad es gandrīz padevos.
Pazaudēju sevi.
Tavs plāns izdevās.
Mēs aktivējām elektromagnētu, un citplanētietis reaģēja.
Kā tas reaģēja?
Tas izdeva virkni
iepriekš nefiksētu svārstību frekvenču.
Varu noklausīties?
Nikils joprojām cenšas atšifrēt, ko tas varētu nozīmēt...
Tas ir citplanētietis.
Tas runā.
Kā tu to zini?
Tas ir manā galvā.
Tā ir viņu valoda.
Tas nozīmē, ka varu to pētīt. Iemācīties.
Sazināties ar to.
Un atrast viņu vārīgos punktus.
Arī man prieks, ka te esi.
Pagaidiet!
Kas ir, Pena?
Vai nedzirdat?
Hei!
Vai te kāds ir?
Džama!
Vai esi droša?
Kasp!
Džama?
Apsēdies!
Vecīt, man likās, ka esi miris.
Ko tu te dari?
Es nezinu.
Kad pamodos...
visapkārt dzirdēju viņus.
Viņi bija tik skaļi, tāpēc es paslēpos.
Tu paslēpies? No citplanētiešiem?
Es neatceros.
Tu nedzirdēji, kā mēs saucām?
Man tevis pietrūka.
Man tevis tik ļoti pietrūka.
Labi, ka esi atpakaļ, vecīt. Tiešām.
Montij! Tagad viss mainīsies, vai ne?
Mēs uzvarēsim.
Ei, Kasp?
Tad ko mēs darīsim?
Tulkojusi Aija Apse