WYOMING, USA, MAA CAMP PIERCE'IST 160 KM PÕHJA POOL
Peleta minema meie hirmud.
Hoia ja toeta meid.
Peleta minema meie hirmud.
Hoia ja toeta meid.
Clark, siin Bradford. Pääsesime läbi.
Võite liikuda.
Selge. Varsti näeme.
Liigume, rahvas.
Jackson, läki!
Sõidame kõik tasa ja targu.
Hoiame pilgu eesolijate tagatuledel.
Pärast udust väljumist koguneme eespool, seega olge valvsad.
- Selge. - Selge.
Kui tugeva kaitsega võib Camp Pierce olla?
Võimatu öelda.
Aga meil võib vedada.
Mida?
- Kuidas palun? - Mida sa ütlesid?
Ma ei öelnud midagi.
Ära pane tähele.
Mida sa eile silmas pidasid,
kui ütlesid: „Arvasin, et see lõpeb“?
See „kild“...
Kui kaua on sul see olnud?
Tükk aega tagasi leidsin.
See meenutas rämpsu, aga...
Aga mida?
Ma ei tea.
See tundus eriline.
Mingil moel teistsugune.
Tundus, nagu see ühendab mind millegagi.
Vist.
Nagu see on minu oma.
Clark, kas seda näed? Ees vasakul.
Jah, ma näen.
Paistab, et saime ühest raisast jagu.
Mis toimub?
Luke, kas oled kombes?
Hääled ütlevad, et peame siit kaduma.
Mis hääled?
Seal väljas on miski.
Peame kohe lahkuma.
Sõidame kõik kähku!
- Maria! See ründas Mariat! - Kurat!
Kaotasime Maria, Clark!
Sõitke edasi. Ärge mingil juhul peatuge.
- Ema! - Clark, peame talle järele minema.
Püsige konvois!
- Clark. - Jajah.
Ma näen ühte.
See jälitab meid paremal. Hiiglaslik. Ma pole sellist varem...
Hanley?
Clark! See ründas Hanleyt ja Jacksonit!
Chrissy?
Chrissy, vasta.
Neid on veel!
Chrissy, Hanley, vastake! Hanley, vasta!
Nende hääled valjenevad.
Nad võitlevad.
Nad taanduvad.
Clark!
PARIIS, PRANTSUSMAA, MAA
Nälg näpistab.
Küll varsti leiame midagi, Alf.
Mida ta räägib?
Vist seda, et pole turvaline. Ta käsib inimestel...
Evakueeruda.
- Jah. - Mis seal on?
Ma tean, mis siin on.
Need on kirjad inimestelt, kes loodavad kedagi leida.
Või loodavad enda leidmisele.
Äkki ema ja isa jätsid ka kirja?
Mida sa teed?
Näha ju. Kirja kirjutan.
Miks?
Kui minuga midagi juhtub,
siis on vähemalt väike võimalus, et mu vanemad saavad kunagi teada.
ARMAS
JAMILA HUSTON LONDONIST OLI SIIN ARMASTAN SIND, EMA
Meiega ei juhtu midagi.
Me leiame Caspi üles
ja siis paneme kuradi tulnukaraiskadele tule otsa.
Pen, kui kaugel haigla nüüd on?
Vaid kümme kilomeetrit veel.
Peagi läheb pimedaks.
Kui kaugel te vanemate paik on?
Mitte nii kaugel.
Olgu.
Ööbime seal ning asume siis päikesetõusul teele.
- Kas seal süüa on? - Eks kohapeal selgub.
ALFIE ADEMUREWA LONDONIST OLI SIIN! ARMASTAN TEID, EMA JA ISA.
Olemegi kohal.
See on kuskil üleval.
Monty, miks ema ja isa ei lasknud meil kunagi siin käia?
Sellises kohas polegi vist lapsed lubatud.
Väiksed koerad ehk on.
See on teie vanemate paik? Aga siin on ju lahe.
Vaadake, see tool on nagu kiik!
Vanad vinüülid!
Sa igatsed neid, eks?
Jah.
Tulge.
Otsime söögikraami.
Selline on siis pursuide õhtusöök?
Väiksed ampsud ja palad.
Ei.
See on pursuide õhtusöök, kui nad päriselt süüa ei taha.
See on nagu telkimine.
Ma olen alati tahtnud päriselt telkimas käia.
Mitte tagaaias, vaid tõelisel seiklusel metsikus looduses.
No siin on küll täitsa metsik.
Mis sel viga on?
Need kreekerid on maapähklivõiga.
Kas sul on allergia või midagi?
Ei, mu emal on. Me ei või selliseid kodus süüa.
Monty, kas ema ja isa on su arust siin Pariisis?
Küll leiame nad varsti üles, Pen.
- Kas kõik on hästi? - Võrratu.
Sa vaevu sõid midagi.
- Ju mul vanade kreekerite isu pole. - Meile jääb siis rohkem.
Kindel?
Kas oled ka homse pärast elevil?
Jah, veidi.
Ja veidi pabistan ka. Sest näen teda pärast seda kõike.
Miks pabistad? See on ju Casp.
Ja kui Casparit pole seal?
Mida?
Räägite kõik, nagu ta oleks kindlalt seal. Aga te ei tea seda.
Võisime seda kõike asjata teha.
- Miks sa nii räägid? - Sest see on ju tõsi.
Ma lähen magama.
Meenuta nüüd. Mida sa entiteediga kontakti luues nägid?
See on hägune.
Nagu unenägu.
Värvid? Kujundid?
Ma nägin poissi.
Poissi?
- Ta hüüdis kedagi. - Kas see oli sulle tuttav poiss?
Sa polnud teda varem näinud? Ta polnud mälestus?
Kui sa polnud teda varem näinud,
siis mis su arust juhtus, kui seda polnud su mõistuses?
See oli nende mõistuses.
Ma olin nende mõistuses.
See on uskumatu.
Doktor, mis seisus ta on?
Ma ei leia tema juures ühtegi häda.
Seega võime ta tagasi sisse saata.
Seda ma ei öelnud. Ma ei leidnud ühtegi häda.
See ei tähenda, et mõnda ei pruugi olla.
Seda, kas teda tagasi sisse saata, otsustad sina, mitte mina.
Tahan tagasi sisse minna.
Ma tahan seda teha.
Noh, doktor, ju siis tema otsustab.
Kas saaksime väljas rääkida?
Kas sa tema kätt nägid? Ta peab vaevu vastu.
Ta vajab toibumiseks aega, muidu muutub nendesuguseks.
Tal pole viga. Kuulsid ju. Ta tahab naasta.
Muidugi tahab ta naasta.
Ta kohtas just oma arust enda surnud kallimat.
- Muidugi tahab naasta. Sa ei tahaks? - Ta oli nende mõistuses, Maya!
Ja nemad olid tema omas. Mis siis, kui ta sureb ära
ja kaotame oma parima võimaluse, sest pingutasime üle?
Aitab psühhomulast. Me teeme seda. Selge?
Tema teeb seda.
Las ma vähemalt tuvastan enne tema baasjoone.
Luke! Kas jäid terveks?
Clark.
- Isa? - Clark!
Isa!
Aidake mind.
Tõmmake ta välja.
See on tõsine haav.
Anna oma vöö.
Clark.
Vaata mind.
See on Seani auto.
Kas nad jäid terveks?
- Ma lähen vaatan. - Ei.
Isa, neil on esmaabikomplekt. Olgu?
Olgu?
- Ma tulen ka. - Luke!
- Ema, ma lähen temaga. - Luke!
Kaks sentimeetrit jäi arterist puudu.
Mis Luke'iga avarii eel juhtus?
Kuidas ta nendest olevustest teadis?
Seda juhtus ka korra varem, kui tulnukad esimest korda tulid.
Ta kuulis asju. Hääli.
Pidasin seda ainsaks korraks. Ma eksisin.
Hääli?
Mul on kahju.
Kähku, aita mind. Kähku!
- Miks sa mulle ei öelnud, et asju kuuled? - Ma ei tahtnud, et mind friigiks peaksid.
Sa pole friik.
Päriselt ka.
Sa oled eriline.
Tule.
Mina isaga, kui ta mind esimest korda kalale viis.
Mina emaga mu sünnipäeval, kui olin seitsmene.
Ei.
Kaheksane.
Kindel?
Jah. Kaheksane.
Ma ei tea.
- Sa ei tea, millal foto tehti? - Ma ei tea, kes see on.
Kas sa kuuled ikka tulnukat oma peas?
See ei lõpe.
Miks su arust tulnukad noore Hinata kuju võtsid?
Et mind üllatada, rivist välja viia.
Kas see õnnestus?
Ei.
Räägi mulle oma suhtest Hinataga.
See pole vajalik.
Sa süüdistad end Hinata surmas.
See pole vajalik.
Pole vaja rääkida asjast, mida tulnukad su vastu kasutavad?
Nad teavad su haavatavusi.
Ning nad kasutavad ära igat vaimset nõrkust
ja vajutavad igat survepunkti.
Seega mul on vaja teie suhtest kõike teada,
et mõista seda paremini kui nemad.
Jätsin ta seljataha.
Tulnukate arust küll mitte.
Ja minu arust ka mitte.
Seega...
Kas proovime uuesti?
Kuitahes karmiks sa mind ka ei pea, laevas ootab sind palju hullem ees.
Räägi mulle temast.
Mitsuki.
Mitsuki!
See tulitab?
Turvalisse kohta jõudes vajad sa õmblusi.
Kas sa olid endisajal arst?
Enne endisaega.
Kas sa olid osav?
- Jah. - Väga hea.
Sest muidu küsiksin teise arsti arvamust.
Nad pääsesid.
Hanley.
Clark!
Jeesus!
Aita mind püsti.
Issand!
Su jalg.
Lõikehaav vaid.
Eesmised sõidukid on vähemalt 1,5 km sealpool.
Kõndida suudad?
Need olevused on kõikjal.
Targim on end siin kaitsta ja loota, et nad lahkuvad.
Varsti läheb pimedaks.
Peame kaduma siit, kuni veel saame. Siia jäädes sureme kõik.
Tal on õigus.
Peame üritama.
Caspar?
Caspar!
Tuleme sulle järele.
Caspar?
Caspar, oleme peaaegu kohal.
Miks sa ei vasta?
Casp!
Hei.
Mida teed?
Ei midagi. Und ei tulnud.
Su ema on ilus.
On jah.
Aga see pole mu ema.
Arvasin, et need on su vanemad.
Jaa, fotol on mu isa,
aga see naine...
See pole mu ema.
Monty.
Isa ütles meile, et käib Pariisis tööasjus.
Nüüd tean, mida ta mõtles.
Mul on tõesti kahju.
Asi pole pelgalt ema petmises, vaid selles, et isa paistab nii õnnelik.
Nagu ta tõesti armastab seda naist.
Arvasin, et mu isa ei armasta kedagi, aga ta lihtsalt ei armastanud meid.
Kindlasti su isa armastab teid.
- Küllap ta lihtsalt ei oska seda öelda. - Ma ei tea, kas armastas.
Kas eal armastas.
Muidugi armastab ta teid. Kuidas ei saakski?
Aitäh.
- Isegi kui seda niisama ütled. - Ma ei ütle seda niisama.
Ma ei aja niisama paska.
Igatahes...
Aga mis sind ärkvel hoiab?
Peale selle, et maailmalõpp on käes.
Ma nägin taas sellist unenägu, nagu eelmised olid,
aga Casparit polnud seal.
Ning ma ei tajunud teda kuskil.
Ta on justkui aina kaugemal.
Mitte lähemal.
Ma ei tea, mida see tähendab,
aga sul võib õigus olla.
Võib-olla tulimegi siia asjata.
Ma ütlesin nii, sest olin isa pärast vihane.
See ei tähenda, et eksid.
Hei.
Me leiame Caspari üles.
Ta on seal kuskil. Ma leian ta. Ja siis
muutub kõik.
Aitäh, Monty.
Isegi kui seda niisama ütled.
Aitäh.
Kuidas teraapiaseanss läks?
Eks näis.
Sa naasid. Ma teadsin, et tuled taas.
Ma igatsesin sind.
Mitsuki.
Mida sa näed?
Kas Hinata on seal?
Jah.
Mis minuga viimati siin juhtus?
Kus kohas ma käisin?
Kas saad mu taas sinna viia?
Miks sa tahad sinna naasta?
Ma üritan mõista seda kõike...
Mõista, mis sa oled.
Sinu arust pole ma tõeline, eks?
Ma ei tea, mis sa oled.
Võta kiiver ära.
Miks?
Et saaksin sulle näidata, kes ma olen.
Mitsuki, mida sa teed?
Mitsuki, lõpeta!
Kaunis, eks?
Mis see on?
Mälestus.
Ma ei mäleta seda.
Sest see on minu mälestus, mitte sinu oma.
Esimene kord, mil ma tuulelohet lennutasin.
Väiksena lendasin oma unenägudes.
Hõljusin oma kodu kohal, hüüdes igaüht, keda tundsin.
Mul oli kahju kõigist mu all...
Nad olid maa peal lõksus.
Nad ei suutnud mõista, milline vabadus nende kohal on.
Pulss tõusis.
- Hingamine kiireneb. - Mis seal toimub?
Me kaotame ta. Vaata värinaid.
Sa saaksid olla vaba.
Minuga siin üleval.
See... pole tõeline.
Siin on kinnitus, et see on tõeline.
Kas sa tunned endiselt, kui väga ma sind armastan?
Ajutegevus on kõrge. Ta ei talu enam kaua. Mida teha?
- Tõmba ta välja. - Oot...
- Mine persse! Tõmba ta välja. - Seda ei otsusta sina.
Tahad teatada MKK-le, et kaotasid meie parima allika?
M-A-G...
Tõmba ta välja, enne kui värin ägeneb.
- Ei. - Nikhil, sa tead...
- Ei! - Kuulake! Oot. Need pole suvalised.
Ta käeliigutused pole suvalised.
See on morse. Ta räägib meiega.
- Käivita magnet. - Kurat.
Ma armastan sind, Mitsuki.
Mina armastan sind ka.
Armastan sind alati, Hinata.
Ma tahtsin sinuga olla.
Aga see pole tõeline.
Mul on kahju...
Mitsuki!
On see kindlalt õige koht?
See aadress on transpordiorderil.
Pen, ära vaata.
Paistab, et siit saab sisse.
Halloo?
On siin kedagi?
Halloo!
Caspar?
Casp, oled siin, vennas?
- Mida nüüd siis teeme? - Otsime teda.
Kogu haiglast?
Jaa, see on hiiglaslik.
Otsime eraldi, et suuremat ala katta. Eks?
Casp?
Halloo?
Halloo!
Caspar?
Ole nüüd, Casp.
Anna mulle märku. Ma olen viimaks siin.
Lase käia.
Hei, ma vist leidsin midagi!
Näe, mille leidsin.
See on tema.
Ju ta on lähedal.
Kuulge...
Mis on?
Ju nad jäid kaitsma midagi.
Või kedagi.
Siin pole kedagi, eks?
Mitte miski ei saanud ju ellu jääda.
Casp?
Otsime edasi.
Ei.
Ise ju ütlesid.
Miski ei saanud siin ellu jääda.
Küll mõtleme midagi välja.
Mida me välja mõtleme, Alf?
Mida me välja mõtleme?
Eile öösel
ei vastanud ta mu unenäos.
See kõik on täielik jura. See kõik.
Kõik minu tõttu. Ma seadsin meie elud ohtu.
Ma sundisin teid lahkuma.
Minu tõttu sai Darwin viga. Kõik oli asjata.
Ära räägi nii.
Sa tegid õigesti, et meid siia tõid, teda otsisid.
Lõpeta.
- Lihtsalt lõpeta. - Kuule, siin pole verd. Eks?
Caspar on seal kuskil ja me leiame ta üles.
Aga kui ta on surnud
ja sel kõigel polnud mingit mõtet?
Äkki kõigil, mu emal, mu perel, isegi teil...
Äkki teil kõigil oli õigus?
Ning ma lihtsalt tahtsin uskuda? Mingite totrate unenägude ja selle tõttu.
Nagu mingi vana rikkis Walkman tõestaks midagi.
Ükskõik mida.
Palun vabandust, et teid kaasasin.
Jamila.
Mis ka ei juhtuks... Tore, et sinuga tulin.
Luke.
Hei, vaata mind. Mis viga?
Oht.
Kus?
Seal.
Põgenege.
Põgenege kohemaid.
Kohemaid. Põgenege!
- Luke, põgene! - Minge tagasi!
Põgenege!
Kiiresti!
Minge! Jookse edasi!
Issand!
Läki!
- Eluga! - Mine!
Eluga!
Tulge nüüd!
- Jack! - Ei, peame põgenema!
Bradford!
Bradford.
Olge valmis minema!
- Tulge! Läki! - Minge!
Peame minema.
Appi!
- Appi! - Peame minema!
Ma ei leia Lucyt. Ta on ikka veel seal.
- Arvasin, et järgnes mulle. - Kus ta on?
- Palun ärge lahkuge! - Kuula! Kus ta on?
- Kus? - Ta on ikka veel seal. Ma ei leia teda.
Mu tütreke. Palun!
Palun!
- Ei-ei! - Ema!
- Ei!
Ema!
Lucy.
- Hei, kas sa oled terve? - Kaotasin kinga ära.
Pole viga. Ma viin su ema juurde. Olgu?
Heli. Liikumine!
Lucy!
Ärge tulistage! Tabaksite neid.
Stopp.
- Stopp! - Ei!
- Stopp! - Ei.
Ei!
Ma ütlesin „stopp“!
Ma olen selle peas.
- Clark! - Olen selle peas.
- Läki! - Hei, Luke. Läki!
Ma olen selle peas.
Aidake ta üles!
- Appi! - Aidake teda!
Läki! Peame minema!
Sõida!
Pole viga.
Kuidas sa end tunned?
Ma pole kindel.
Kui sa seal olid...
arvasin, et kaotad end tulnukale. Ma...
Ma alahindasin sind.
Ei.
Ei alahinnanud.
Oli hetk, mil ma äärepealt tegingi seda.
Äärepealt kaotasin end.
Su plaan toimis.
Me käivitasime elektromagneti ja tulnukas reageeris.
Mil moel reageeris?
See edastas vibratsioonisagedusi, mida me varem pole täheldanud.
Kuulda saaksin?
Nikhil üritab selle tähendust dešifreerida...
See on tulnukas.
Rääkimas.
Kust sa tead?
Sest see on mu peas.
See on nende keel.
See tähendab, et saan keelt uurida, õppida.
Sellega suhelda.
Ja nende survepunktid leida.
Tore, et minuga tulid.
Oot.
Mis on, Pen?
Kas te ei kuule seda?
Halloo?
On siin keegi?
Jam.
Kas oled selles kindel?
Casp.
Jam?
Istu.
Semu, pidasin sind surnuks.
Mida sa siin teed?
Ma ei tea.
Kui ärkasin üles...
kuulsin neid kõikjal mu ümber.
Nad olid nii valjud, seega ma pugesin peitu.
Pugesid peitu? Tulnukate eest?
Ma ei mäleta.
Sa ei kuulnud meid hüüdmas?
Ma igatsesin sind.
Igatsesin sind nii väga.
Tore, et tagasi oled. Ausalt ka.
Monty. Nüüd kõik muutub, eks?
Me võidame.
Hei, Casp?
Mida me siis teeme?
Tõlkinud Silver Pärnpuu