WYOMING, USA, JORDEN 160 KM NORD FOR CAMP PIERCE
Fordriv vor frygt.
Løft os op og bær os.
Fordriv vor frygt.
Løft os op og bær os.
Clark, det er Bradford. Vi kom igennem.
Der er fri bane for jer.
Modtaget. Vi ses snart.
Af sted, folkens.
Jackson. Kom så!
Okay, alle sammen. Stille og roligt.
Hold øje med baglygterne foran.
Når vi er kommet gennem tågen, mødes vi længere fremme,
så hold øje.
- Modtaget. - Modtaget.
Hvor sikkert tror du, at Camp Pierce er?
Det ved vi ikke. Men vi kan være heldige.
Hvad?
- Undskyld mig? - Hvad sagde du?
Jeg sagde ikke noget.
Glem det.
Hvad mente du i aftes,
da du sagde, at du troede, at det ville stoppe?
Den der genstand. Hvor længe har I haft den?
Jeg fandt den for et stykke tid siden. Det lignede bare skrald, men...
Men hvad?
Det ved jeg ikke.
Den føltes speciel.
Den var anderledes.
Det føltes, som om den forbandt mig til noget.
På en måde.
Som om den var min.
Clark, kan du se det? Til venstre.
Ja, jeg kan godt se det.
Det ser ud, som om der er et af de svin.
Hvad foregår der?
Luke? Hov, er du okay?
Stemmerne. De fortæller mig, at vi skal væk herfra.
- Hvilke stemmer? - Der er noget derude.
Vi skal væk nu.
Kør, kør, kør!
- Maria! Maria! Det fik Maria! - Pis!
Maria er væk, Clark! Maria er væk!
Fortsæt. Uanset hvad, må I ikke stoppe!
- Mor! Mor! - Clark, vi må tilbage efter hende.
Bliv i konvojen.
- Clark. - Ja, ja, ja.
Jeg kan se et af dem.
Det følger efter os til højre. Det er enormt. Ikke som...
Hanley.
Clark! Det fik Hanley og Jackson! Det...
Chrissy?
Chrissy, kom ind.
Der er flere!
Chrissy, Hanley, kom ind. Hanley, kom ind. Hanley!
Stemmerne. De... De bliver højere.
De skændes.
De trækker sig.
Clark!
PARIS, FRANKRIG, JORDEN
Jeg er hundesulten.
Vi finder snart noget, Alf.
Hvad siger hun?
Hun siger vist, at her ikke er sikkert. Hun beder folk om at...
Evakuere.
- Ja. - Hvad er det?
Jeg ved, hvad det er.
Det er sedler fra folk, der leder efter nogen.
Eller vil findes.
Måske er der en fra mor og far.
Hvad laver du?
Hvad ser det ud som om? Jeg skriver en seddel.
Hvorfor?
Hvis der sker mig noget,
er der en lille chance for, at min mor og far finder ud af det en dag.
ELSKER
JAMILA HUSTON FRA LONDON VAR HER
ELSKER DIG MOR
Der sker os ikke noget. Vi finder Casp.
Og så sætter vi ild til de forbandede rumvæsner.
Pen, hvor langt er der til hospitalet?
Kun omkring ti kilometer.
Det bliver snart mørkt.
Hvor langt er der til jeres forældres lejlighed?
- Ikke så langt. - Okay.
Vi bliver der i nat og går videre ved solopgang.
- Tror du, at der er mad? - Det finder vi ud af.
ALFIE ADEMUREWA FRA LONDON VAR HER!!!
ELSKER JER, MOR OG FAR
Det er her.
Det må være heroppe et sted.
Monty, gad vide, hvorfor mor og far aldrig lod os være her.
Det ligner ikke et sted, hvor der må være børn.
Små hunde, måske, men...
Er det jeres forældres lejlighed? Den er jo fed.
Se, den stol er ligesom en gynge.
Se lige de gamle plader.
- Du savner dem, ikke? - Ja.
Kom. Lad os se, om der er mad.
Er det det her, rige mennesker spiser til aftensmad?
Små hapsere og ting og sager.
Nej.
Det er det, rige mennesker spiser til aftensmad,
når de ikke vil have aftensmad.
Det er ligesom at campere.
Jeg har altid gerne villet på campingtur. Sådan rigtigt.
Ikke i baghaven, men et eventyr ud i den vilde natur.
Det her er helt sikkert vildt.
- Hvad er der galt? - Der er jordnøddesmør i de her kiks.
Er du allergisk over for jordnødder?
Nej, men det er min mor. Vi må ikke have dem i huset.
Monty, tror du, at mor og far er her i Paris?
Vi finder dem sikkert snart, Pen.
- Er du okay? - Ja.
- Du har knap nok spist noget. - Jeg har ikke lyst til gamle kiks.
- Så er der flere til os. - Sikker?
Glæder du dig også til i morgen?
Ja, på en måde.
Jeg er også nervøs. For at se ham efter al den tid.
Nervøs? Hvorfor det? Det er jo Casp.
- Hvad, hvis Caspar ikke er der? - Hvad?
Du taler, som om du er så sikker, på at han vil være der.
Men du ved det ikke. Alt det her kan være forgæves.
- Hvorfor siger du det? - Fordi det er sandheden.
Jeg går i seng.
Tænk tilbage. Hvad så du, da du fik kontakt med væsnet?
Det er sløret. Som en drøm.
Farver, former?
Jeg så en dreng.
- En dreng? - Han kaldte på nogen.
Kendte du drengen?
Du havde aldrig set ham før? Han var ikke et minde?
Hvis du ikke havde set ham før,
hvad tror du så, at der skete, hvis det ikke var i din hjerne?
Det var i deres.
- Jeg var i deres. - Det er fantastisk.
Doc, hvordan har hun det?
Jeg kan ikke se, at hun fejler noget.
Der er ingen grund til, at vi ikke kan sende hende ind igen.
Det sagde jeg ikke. Jeg kan ikke finde noget.
Det betyder ikke, at der ikke er noget, jeg ikke har opdaget.
Hvis du vil sende hende ind igen, er det din beslutning. Ikke min.
Jeg vil ind igen.
Jeg vil det her.
Nå, men så... Så er det vel hendes beslutning.
Må jeg tale med dig udenfor?
Så du hendes hånd? Hun kan knap holde sammen på sig selv.
Hun har brug for tid til at komme sig, ellers ender hun som dem.
Hun har det fint. Du hørte hende. Hun vil ind igen.
Selvfølgelig vil hun ind igen.
Hun tror, at hun lige har mødt det, hun tror, er hendes døde elsker.
Selvfølgelig vil hun prøve igen. Ville du ikke?
- Hun var inde i deres hjerne, Maya. - Og de var i hendes.
Hvad, hvis hun dør,
og vi mister vores bedste mulighed, fordi vi pressede hende for langt ud?
Drop det psykosludder. Vi gør det her. Okay?
Hun gør det.
Lad mig i det mindste vurdere hende.
Luke, Luke! Er du okay?
Clark.
- Far? - Clark.
Far!
Hjælp mig.
Hiv ham ud derfra.
Det er en dyb flænge. Giv mig dit bælte.
Clark, Clark.
Kig på mig.
Det er Seans bil.
Tror du, at de er okay?
- Jeg tjekker. - Nej.
Far, de har et førstehjælpskasse. Okay?
Okay?
- Jeg går med dig. - Luke!
- Mor, jeg går med hende. - Luke.
En centimeter mere, og så havde den ramt arterien.
Hvad skete der med Luke, før vi kørte galt?
Hvordan vidste han, at de var derude?
Det er sket en gang før i begyndelsen, da rumvæsnerne kom.
Han hørte ting. Stemmer.
Jeg troede, at det bare var den ene gang. Jeg tog fejl.
Stemmer?
Det er jeg ked af.
Skynd dig. Hjælp mig. Skynd dig.
Hvorfor sagde du ikke, at du kan høre ting?
- Du skulle ikke tro, at jeg var skør. - Du er ikke skør.
Jeg mener det. Du er noget særligt.
Kom.
Det er mig og min far, første gang han tog mig med på fisketur.
Min mor og mig på min fødselsdag, da jeg var syv.
Nej.
Otte.
- Er du sikker? - Ja. Otte.
Jeg ved det ikke.
- Ved du ikke, hvor det blev taget? - Jeg ved ikke, hvem det er.
Kan du stadig høre rumvæsnet i dit hoved?
Det forsvinder ikke.
Hvorfor tror du, at rumvæsnerne tog form som Hinata som lille pige?
For at overraske mig og få mig ud af balance.
Lykkedes det?
Nej.
Fortæl mig om dit forhold til Hinata.
Det er ikke nødvendigt.
Du sagde, at du bebrejder dig selv for Hinatas død.
Det er ikke nødvendigt.
Er det ikke nødvendigt at tale om noget, rumvæsnerne bruger mod dig?
De ved, hvor du er sårbar,
og de vil udnytte hver eneste psykiske svaghed
og trykke på alle ømme punkter.
Jeg er nødt til at vide alt om jeres forhold,
så jeg forstår det bedre, end de gør.
- Jeg efterlod hende. - Det mener rumvæsnerne åbenbart ikke.
Det gør jeg heller ikke.
Så...
Skal vi prøve igen?
Uanset hvor hård, du mener, at jeg er mod dig,
vil det være meget værre inde i fartøjet.
Fortæl mig om hende.
Mitsuki.
Mitsuki!
Det her gør ondt.
Du skal sys, når vi kommer i sikkerhed.
Var du læge før i tiden?
I tiden før før i tiden.
Var du dygtig?
- Ja. - Godt. Godt.
For ellers ville jeg bede om en andens vurdering.
De klarede den!
Hanley.
Clark!
Åh gud!
Hjælp mig op.
Åh gud!
Dit ben.
Det er bare en flænge.
Køretøjerne er mindst halvanden km væk.
- Kan du gå? - De tingester er overalt.
Vi bør blive her og håbe, at de fortsætter videre.
Det bliver snart mørkt. Vi må væk herfra, mens vi kan.
- Hvis vi bliver, dør vi alle sammen. - Hun har ret.
Vi er nødt til at prøve.
Caspar?
Jeg kommer nu.
Caspar?
Caspar, vi er der næsten.
Hvorfor svarer du ikke?
Casp!
- Hej. - Hej.
- Hvad laver du? - Ikke noget. Jeg kunne ikke sove.
- Din mor er smuk. - Ja, det er hun.
Men det der er ikke min mor.
Jeg troede, at det var dine forældre.
Ja, nej. Det er min far på billedet, men kvinden... Det er ikke min mor.
Monty.
Far sagde altid, at han skulle på forretningsrejse til Paris.
Nu ved jeg, hvad han mente.
Det er jeg ked af.
Det er ikke kun det, at han var mor utro. Det er, at han ser så lykkelig ud.
Som om han virkelig elsker hende.
Jeg plejede at tro, at min far ikke elskede nogen,
men sandheden er, at han bare ikke elskede os.
Jeg er sikker på, at din far elsker jer.
Han ved sikkert bare ikke, hvordan han skal sige det.
Det ved jeg ikke, om han gjorde. Nogensinde.
Selvfølgelig gør han det. Hvordan skulle han ikke det?
Tak.
- Selvom det bare er noget, du siger. - Det er det ikke.
Jeg siger ikke bare ting.
Nå, men...
Ja, men hvorfor er du vågen? Ud over at hele verden er ved at gå under.
Jeg havde endnu en drøm ligesom de andre, men...
Caspar var der ikke.
Og jeg kunne ikke mærke ham mere. Det er, som om han kommer længere væk.
Ikke tættere på.
Jeg ved ikke, hvad det betyder, men måske har du ret.
Måske er vi kommet hele den vej for ingenting.
Det sagde jeg bare, fordi jeg var sur over det med min far.
Det betyder ikke, at du tager fejl.
Hey. Vi skal nok finde Caspar.
Han er derude. Jeg finder ham. Og når vi gør, vil alt blive anderledes.
Tak, Monty. Også selvom det bare er noget, du siger.
Tak.
- Hvordan gik terapien? - Vi får se.
Du kom tilbage. Det vidste jeg, at du ville gøre.
Jeg har savnet dig.
Mitsuki.
Hvad ser du?
- Er Hinata der? - Ja.
Hvad skete der med mig, sidst jeg var her?
Hvor var det, jeg kom hen? Kan du føre mig derhen igen?
Hvorfor vil du derhen igen?
Jeg forsøger at forstå alt det her.
Forstå, hvad du er.
Du tror ikke, at jeg er virkelig, vel?
Jeg ved ikke, hvad du er.
- Tag hjelmen af. - Hvorfor?
Så jeg kan vise dig, hvem jeg er.
Mitsuki, hvad laver du?
Mitsuki, stop!
Smukt, ikke?
Hvad er det her?
Et minde.
Jeg kan ikke huske det her.
Det er mit minde, ikke dit.
Det er første gang, jeg fløj med drage.
Da jeg var lille, plejede jeg at flyve i mine drømme.
Jeg svævede over mit hjem og råbte ned til dem, jeg kendte.
Jeg havde ondt af folk dernede...
...der var begrænset til jorden.
Ude af stand til at forstå, hvor frit det var deroppe.
Hendes puls stiger.
- Vejrtrækningsfrekvensen stiger. - Hvad foregår der derinde?
Vi mister hende. Se på rystelserne.
Du kan også være fri.
Heroppe med mig.
Det her... er ikke virkeligt.
Her er beviset på, at det er.
Kan du stadig mærke, hvor højt jeg elsker dig?
Hendes hjerneaktivitet stiger. Hun kan ikke klare mere. Hvad gør vi?
- Hiv hende ud. - Vent...
- Fuck dig! Gør klar til at hive hende ud. - Det er ikke op til dig.
Vil du ringe til WDC og fortælle, at du har mistet vores største aktiv?
M-A-G.
Hiv hende ud, før rystelserne tager til.
- Vent. - Nikhil, du ved...
- Vent! - Hør her! Vent. Vent.
De er ikke tilfældige. Hendes håndbevægelser er ikke tilfældige.
Det er morsekode. Hun taler til os.
- Fyr op under den. - Pis.
Jeg elsker dig, Mitsuki.
Jeg elsker også dig. Det vil jeg altid gøre, Hinata.
Jeg ville være sammen med dig. Men det her er ikke virkeligt.
Jeg er ked af det...
Mitsuki!
Er du sikker på, at det er her?
Det er adressen på overflytningspapirerne.
Pen, lad være med at kigge.
Det er her, man går ind.
Hallo?
- Er her nogen? - Hallo?
Caspar? Casp, er du her?
- Hvad gør vi så nu? - Vi leder efter ham.
- På hele hospitalet? - Ja, det er jo enormt.
Vi deler os op, så vi kan nå mere.
Casp! Hallo!
Hallo?
Hallo!
Caspar.
Kom nu, Casp. Giv mig noget. Jeg er her endelig.
Kom nu.
Jeg har vist fundet noget.
Se, hvad jeg fandt.
- Det er ham. - Vi må være tæt på.
Folkens.
Hvad?
De må være blevet for at beskytte noget.
Eller nogen.
Der er ikke nogen, vel? Der er jo ingen, der kan have overlevet.
Casp?
Vi leder videre.
Nej.
Du sagde det selv. Intet kan have overlevet her.
- Vi finder ud af det. - Hvad finder vi ud af, Alf?
Hvad er det, vi finder ud af?
I aftes i min drøm svarede han ikke.
Sikke noget pis. Det hele.
På grund af mig. Jeg bragte vores liv i fare.
Jeg fik jer til at tage af sted. Jeg fik Darwin såret. For ingenting.
Lad være med at sige sådan.
Det var godt, at du tog os med. Det var godt, at vi ledte efter ham.
Stop.
- Bare stop. - Der er ikke noget blod her.
Caspar er derude. Og vi finder ham.
Hvad, hvis han er død? Hvad, hvis alt det her var pointeløst?
Hvad, hvis alle, min mor, min familie og I...
Hvad, hvis I havde ret? Og jeg bare ikke ville tro på det?
På grund af nogle dumme drømme og det her.
Som om en ødelagt gammel Walkman beviser noget. Noget som helst.
Jeg er ked af, at jeg blandede jer ind i det.
Jamila.
Uanset hvad er jeg glad for, at jeg tog med dig.
Luke.
Hey. Hey, kig på mig. Hvad er der galt?
Fare.
Hvor?
Der.
Løb. Løb. Nu.
Nu. Løb! Løb!
- Luke, løb! - Derom!
Løb!
Skynd jer!
Løb! Løb! Løb bare!
Åh gud!
Kom så!
- Kom så! - Løb.
Kom så!
Kom nu! Okay! Kom nu!
- Jack! Jack! - Nej, vi må væk!
Bradford!
Bradford.
Vær klar til at køre! Vær klar!
- Kom nu! Af sted! - Af sted!
- Vi må væk. - Hjælp!
- Vi må væk!
Jeg kan ikke finde Lucy. Hun er stadig derinde.
- Jeg troede, at hun var lige bag mig. - Hvor er hun?
- Lad være. Lad være. - Hør her. Hvor er hun?
- Hvor? Hvor? Hvor? - Hun er derinde. Jeg kan ikke finde hende.
Min pige. Kom nu.
Kom nu!
- Nej, nej, nej. Nej! - Mor!
- Nej! Nej, nej!
Mor!
Lucy.
- Hey, er du okay? - Jeg tabte min sko.
Det er okay. Det er okay. Jeg tager dig med hen til din mor.
Lyd. Bevægelse!
Lucy!
Vent. Ikke skyde. I rammer dem.
Stop.
- Stop! - Nej!
- Stop! - Nej.
Nej, nej, nej!
Jeg sagde stop!
Jeg er i dets hoved.
- Clark! - Jeg er i dets hoved.
- Kom så! - Luke. Kom!
Jeg er i dets hoved.
Få ham op!
- Hjælp! - Hjælp hende!
Kør! Kom så! Vi må væk!
Kør!
Det er okay.
Hvordan har du det?
Jeg er ikke sikker.
Da du var derinde...
Jeg troede, at du var ved at give efter over for rumvæsnet. Jeg...
Jeg undervurderede dig.
Nej. Det gjorde du ikke.
Der var et øjeblik, hvor jeg næsten gjorde.
Gav efter.
Din plan virkede.
Vi aktiverede elektromagneten, og rumvæsnet reagerede.
Hvordan?
Det udsendte en række tidligere uopdagede vibrationsfrekvenser.
Må jeg høre dem?
Nikhil forsøger at afkode, hvad det betyder...
Det er rumvæsnet.
Det taler.
Hvor ved du det fra?
Fordi det er i mit hoved.
Det er deres sprog.
Det betyder, at jeg kan studere det. Lære det.
Kommunikere med det.
Og finde deres ømme punkter.
Jeg er også glad for, at du tog med.
Vent.
- Hvad er der, Pen? - Kan I ikke høre det?
Hallo!
Er her nogen?
Jam. Er du sikker på det her?
Casp.
Jam?
Sæt dig ned.
Jeg troede, at du var væk.
Hvad laver du herinde?
Det ved jeg ikke.
Efter jeg vågnede...
...kunne jeg høre dem rundt om mig.
Det var så højt, så jeg... gemte mig.
Gemte du dig? Fra rumvæsnerne?
- Det kan jeg ikke huske. - Hørte du os ikke kalde?
Jeg har savnet dig.
Jeg har savnet dig så meget.
Det er godt at have dig tilbage. Helt seriøst.
Monty. Det hele bliver anderledes nu, ikke?
Nu vinder vi.
Hey, Casp?
Hvad gør vi?
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith