Hallod ezt?
Mit?
Valami van odakint.
Martin?
Ki van ott?
Martin?
Mi a baj?
- Te nem hallod? - De mit?
Ki van ott?
Hahó!
Én nem látok semmit.
Semmi sincs itt, szívem.
Csak hiányzik a fiad.
Ahogy nekem is.
Ó, Lisa!
- Én... - Tudom.
INVÁZIÓ
- Sarah! - Sarah!
Sarah!
- Sarah! - Sarah!
Sarah!
- Semmi! - Nincs nyoma az ösvényen.
- Sarah! - Sarah!
Hallasz, kicsim?
- Sarah! - Sarah!
Meddig akarsz még itt maradni?
- Miért? - Mi van, ha nem találjuk meg?
Itt állandó veszélyben vagyunk.
A lányom nélkül nem megyünk el.
Senki sem akar elmenni.
Ti mehettek. Én maradok.
Szerintem nincs itt a lányod.
Mit találtál?
Elvitte valaki.
Hogyhogy „elvitte valaki”?
Itt vannak a cipőnyomok.
Ezek...
Valaki itt járt, amikor mi lent voltunk a szurdokban.
Ez két katonai Humvee.
Ezek a nagy bakancsnyomok is katonainak tűnnek.
Aztán itt van ez.
Elfogták a lányt,
aztán visszafordultak.
Felismered?
Fel.
Szereti a csillagokat.
Az új űrlények nem csak gyilkosabbak.
Hanem gyorsabban is szaporodnak.
Az eddigiek céllal támadtak... területért, taktikai pozíciókért...
Ezek csak simán támadnak.
- „Vadász-gyilkosokként” emlegetik őket. - Kreatív.
Örülök, hogy megmaradt a humorérzéke,
mert rontottunk az eddigi helyzeten.
Háborúban állunk, asszonyom.
A támadás nem marad válaszcsapás nélkül.
Legközelebb majd erősebben rontunk rájuk.
Ezekre a vadászokra semmi sem hat.
A tűz nem öli meg őket.
Az ágyú, a napalm, a biológiai és a kémiai fegyverek sem használnak.
Arra céloz, hogy nem tudunk mivel rájuk rontani.
Alkalmazkodtak. Mi is így teszünk.
Siessen, Nikhil!
Egyszer már beleláttam a fejükbe.
Újra megteszem,
kerül, amibe kerül.
Reméljük, igaza lesz, Miss Yamato.
Eltöröljük az időlimitet, nem ellenőrizzük tovább a haladását.
Ő az egyetlen eszközünk. Kihasználjuk.
A halálba fogja magát hajtani.
Sztálingrád volt az emberiség legvéresebb háborúja.
És te azt választottad példaként... A szerinted tökéletes győzelemként.
Akkor kétmillió ember halt meg.
De eldöntötte a háborút.
Kerül, amibe kerül, Maya!
Kerül, amibe kerül!
Luke, tessék!
Megtaláljuk Sarah-t.
Visszahozzuk. Megígérem.
Ha meg akarsz osztani valamit...
Ha mondani akarsz valamit,
vagy kiabálni velem, sírni,
bármi...
azt nyugodtan engedd ki!
Luke!
Kérlek... mondj valamit!
Nem baj, ha haragszol.
Nem baj, bárhogyan is érzel.
Elég már!
Ne beszélj úgy velem, mint egy pszichológus!
Luke!
Én tehetek róla.
Maradtam volna a kocsiban, ott biztonságban voltunk.
Alapból én tehetek róla, hogy ott lyukadtunk ki.
- Csakis én. - Nem.
- Nem, Luke! Dehogy! - Értsd már meg!
Ana!
Egy szóra!
Rachel látott valamit tegnap este.
Tegnap este én őrködtem. Elég eseménytelen volt.
Aztán jött egy katonai konvoj... Dél felé tartottak az autópályán.
Lehet, hogy ők vitték el Sarah-t.
Rachel szerint erre haladt a konvoj.
Az I-90-es út a 25-ös déli irányában egyenesen Camp Pierce-hez visz.
Az az egyetlen működő katonai bázis a környéken.
Valami új űrlényfajról beszéltek,
amik elvágták a déli részeket.
„Vadász-gyilkosok”, így emlegették őket. Állítólag még veszélyesebbek.
Veszélyesebbek?
Lehet, oda tartottak a katonák.
Akkor ő is ott van?
Igen, csakhogy ott vannak azok az új idegenek.
Most mire célozgatsz?
- Arra, hogy nem segítetek? - Most csak... felvázolta a helyzetet.
Ugye, Hanley?
Nyögd már ki!
Mi a fenének kockáztatnak ennyit a katonák
egyetlen kislányért?
Itt valami nem klappol.
- Azt hiszed, titkolok valamit? - Miért, titkolsz?
Szerintem tartsunk szünetet!
Figyelj, ha tudnom kéne valamiről...
akkor azt most áruld el!
Kérlek, bízz bennem! Tudnom kell, hogy én is bízhatok-e benned.
Ana!
Ki vagy te?
Anya, akinek eltűnt a gyereke.
Lány, akinek meghaltak a szülei.
Feleség, akinek meghalt a férje.
A férje, aki nem is...
Nem számít.
Semmi sem számít.
Meghaltak.
Mind meghaltak.
Nekem kellett volna megvédenem őket.
Ahogy a lányomat is.
És nem védtem meg.
Én hagytam ott a kocsiban.
Én tehetek róla, hogy elvitték.
- Magamat okolom. - Ana!
És téged is.
Mondtam... Kértem, hogy hagyj minket!
Megígérted.
Biztonságot ígértél nekünk, megbíztam benned.
Ana!
Nem válaszoltál a kérdésemre.
Ki vagy te?
Elég soká jöttél vissza.
Már azt hittem, meggondoltad magad.
A katonák már keresnek téged.
Házról házra járnak.
Wade gyanakodva nézett.
Szerintem sejti, hogy én engedtelek ki.
Igazat mondasz erről a füzetről?
Csak kérdezem.
Ez az egész dolog arról a fiúról, aki megállította az űrlényeket,
meg belelátott a fejükbe... Nem csak szívatsz vele?
Kezdesz kételkedni a dologban?
- Miért jöttél ide? - Már mondtam.
A füzet hozott ide.
Tehát átszelted a fél országot
pár gyerekrajz miatt.
Te egy rabot szöktettél meg miattuk.
Mi van... ha igaz?
Az egész.
Ha ezek a rajzok tényleg az idegenektől vannak,
de mindez úgysem számít semmit?
Számítani fog.
Azt nem tudhatod.
Ez fontos.
Jó?
Apám sokban hasonlított rád.
Ő az első iraki háborúban harcolt.
Hazajött, és rá sem tudtunk hatni semmivel.
Nem fogadta el, hogy az egész hiába volt.
Hogy nem volt értelme.
Teljesen felháborodott, ha valaki kétségbe vonta a szavát.
Az a füzet.
Meg a fiú. Ő a te háborúd, igaz?
Mit vártál, amikor idejöttél?
Válaszokat.
De a kérdéseket is tudod?
Állj meg! Várjunk csak!
Ezt már láttam valahol.
Tudom is, hol van.
Milyen messze van?
Pár kilométerre innen.
A srácot mikor is vitték el?
A legelején.
Amikor még senki sem tudta, mi van.
Felixnek pont akkor volt a 19. szülinapja.
Azután egyre több ember tűnt el.
A varjak mindig így köröznek?
Akkor miért csinálják ezt?
Nem tudom.
De a madárijesztő arra van.
Mi ez?
Micsoda?
Ez a zaj.
Honnan jön?
Ez a hang.
Nem hallod?
Én nem hallok semmit.
Mitsuki?
Mostanában mit csinált?
Az idegen?
Semmit.
Semmi változás?
Semmi azóta, amióta utoljára bent voltál.
Nem volt kilengés, sem vészjelzés.
Jól vagy?
Hallom az idegen beszédét.
Azt hittem, a hekkelés után bekussolt.
Újrakezdte. Vagy le sem állt.
- És ezt azért tudod, mert... - Mert hallom.
Halk zajként.
A fejemben kattog.
Inkább érzem, mint hallom.
Az idegentől jön.
- Ezt honnan tudod? - Megérzés.
Szerintem az interakcióink valahogy összekötöttek vele.
Semmilyen jelet vagy sugárzást nem észleltünk
a szállítóhajók lelövése óta.
Ez nincs rajta a frekvenciákon,
de tudom, hogy ő beszél.
Rejtőzködik előttünk.
Elő kell csalogatnunk.
És tudod is, hogyan?
Kiugrasztom.
Addig provokálom, hogy felfedi magát.
És ezt hogyan akarod elérni?
Megkínzom.
Mi lesz, ha agresszíven reagál?
És még több gyilkost küldenek le.
Akkor megint rontunk a helyzeten.
És közben téged is tönkretesz.
Szükségem lesz az összes laboreszközünkre.
Wajo. Wajo. Wajo. Wajo. Wajo. Wajo. Wajo.
Szia!
Jól vagy?
Azt hittem, leáll.
Leülhetek melléd?
Megtaláljuk a húgodat.
Nekem nincsenek is testvéreim.
Ti közel álltok egymáshoz?
Közel álltunk.
Egy család voltunk.
Tudom, mire gondolsz.
A családi vacsorákra, igaz?
Amikor mind összeültünk.
Akkor még semmit sem... jelentettek.
De most bármit megadnék egy ilyen estéért.
Egy sima, hétköznapi vacsoráért a szüleimmel.
Mindig idegesített.
Állandóan veszekedtünk mindenen.
Most már butaságnak tűnik az egész.
Igen, tudom.
De így tudjuk megbecsülni, amink van.
A szeretteinket.
Anyukád jó fej.
Nem ismered.
De olyan érzés.
Egy kicsit.
Mintha ismernélek titeket.
Tudsz titkot tartani?
Aha.
Én tudom, miért vitték el Sarah-t.
Van nálunk valami, ami kell nekik...
Amit anya szerint el kell titkolnunk.
Mások is akarták, ezért kezdtünk menekülni.
Nevet kellett változtatnunk.
Így éltük túl eddig.
Szia!
Samnek hívnak, igaz?
- Igen? - Beszélhetnénk?
Hé!
Mit akarsz a fiamtól? Gyere ide!
Csak megkérdezek tőle valamit.
Akkor engem kérdezz, ne őt!
Jó. Tényleg Ana Lewisnak hívnak?
- Tessék? - Biztos, hogy Ana Lewis vagy?
Nem inkább Aneesha?
Így hívnak, ugye?
Aneeshának.
Te pedig Luke vagy.
Van valami gond?
Hazudott nekünk.
Nem Ana Lewisnak hívják, hanem Aneeshának.
Állítólag volt nála valami tárgy az űrlényektől.
Egy szilánk.
- Ezért jött utánunk a VV. - Hanley!
Megmentettünk titeket, erre hazudtatok nekünk.
- Veszélybe sodortatok! - Hanley!
Nem!
Eddig a kölcsönös bizalom mentett meg minket.
A nő megszegte a szabályainkat.
Nem tartozik közénk.
Nem hazudott.
- Mi? - Nekem elmondta.
Mindent elmondott, amikor rájuk találtunk.
A valódi nevét, a tárgyat, mindent.
- Biztosabbnak láttam, ha elhallgatom. - Ha tudtad...
Úgyhogy engem terhel a felelősség, nem őt.
Bocsánatot kérek!
Veszélybe sodortalak titeket.
Megszegtem a szavam.
Tévedtem. Meg kellett volna osztanom.
Azt nem ígérhetem, hogy nem lesz ilyen, de igyekszem elkerülni.
Minden erőmmel.
Ez a feladatunk, rémlik?
Megvédjük, aki veszélyben van.
- És aki minket veszélyeztet? - Azt is.
Őt meg pláne.
Ha ezt valaki nem fogadja el,
az nyugodtan elmehet.
Menjetek!
Bármit magatokkal vihettek.
De ha maradtok...
hajnalban indulunk a kislányért.
Itt volnánk.
A szög.
- Mi? - Felülről rajzolta le.
Felülnézetből látszik a madárijesztő.
Szerinted miért viselkednek így a madarak?
Lehet, hogy kaját találtak.
Szerintem akkor szoktak így körözni.
Vagy veszély esetén.
Fogd csak meg!
Ez nem katonai darab.
Nem is rendőrségi.
Talán Martiné, Felix apjáé.
És Martin mit keresett egy 12-es kaliberű vadászpuskával
a kukoricamező kellős közepén?
A madarakra lövöldözött?
Mi a fene ez?
A háztól jön.
Várj!
Martin?
Martin!
Jól vagy?
Martin!
Wajo.
Hát ez a sok minden?
Főleg elektromágnesek.
Láttad a madarakat a hajó felett? A mintázatot, ahogy repülnek.
Furcsa, nem?
Az.
A madarakra hatással van a bolygó mágneses mezője.
Az a GPS-ük.
Szerintem az idegenek is erre kapcsolódtak rá.
Ezért voltak a gravitációs hatások az időjáráson, az áradások.
Ha megzavarjuk a mezőt, az hatással lenne az űrlényre.
Fájdalmat okoznánk neki.
Ichiko.
Ichiko?
- Milyen Ichiko? - Nem tudom.
Nem mondtad meg a vezetéknevét.
Csak annyit, hogy Ichiko volt a szobatársad.
Emlékszel még?
Ha azért jöttél, hogy lebeszélj a...
Azért jöttem, hogy rád nézzek.
Hogy érzed magad?
Dühösen? Gyötrődve? Ezt akarod hallani?
Nem, dehogy.
Mutatok neked valamit.
Mit?
Olyan dolgot, ami megmentheti az életedet.
Mi az?
Hol van?
Körülötted.
A biológusok régen azt hitték,
hogy az erdő minden lénye különálló organizmus,
ami egyedül küzd a túlélésért.
De tévedtek.
Itt minden összefügg.
Minden össze van kötve, Mitsuki.
Még te is.
Azt hiszed, nem kell a segítségem, de szükséged van rá.
Ott leszek.
Ha életveszélybe kerülsz, kihúzlak.
Jól van.
Lássuk, ehhez mit szólsz!
Helyzet?
A rádiófrekvencia tiszta, a gravitációs mező rendben.
A spektrométer?
- Nincs válasz. - Itt sincs.
Jól van.
- Jelentést! Jelentést! - Ez egy rádiófrekvenciás jel.
Semmi más?
Csak ennyi.
Akkor nézzük ezt!
Van egy mikrohullámú sugárzás. A szeizmográf kileng,
a belső hőmérséklet a zárt részen felment öt fokkal.
Minden rezgést, nyikkanást és porszemet rögzítsetek!
Mi a fene ez?
Mitsuki? Hallasz? Kihozzunk?
Nem! Ne hozzatok ki! Ismétlem: ne hozzatok ki!
Ez elképesztő!
Állj!
Ne, ez fáj!
Elég!
Ne csináld!
Ne, ez fáj!
Ne! Fáj!
Ne!
Ez fáj!
Mi történik ott?
Ne!
Mitsuki? Most mit csinálsz?
Elég, ez fáj!
Mi történik?
Elég, Mitsuki, állj!
Kérlek, ez fáj!
Elég, ez fáj!
Martin, hallasz engem?
Hívunk neked segítséget, jó?
Martin, Lisa hol van? Nincs bent.
Lisa.
Igen, Lisa.
Tudod, hol van?
Elment.
Hová ment? Mi történt, Martin?
Ők...
Felhúztak.
Oda...
Fel.
Fel?
Fel.
Nem tudtam... N... Nem tudtam... P... Próbáltam.
Elvitték.
- De hová? - Próbáltam. Próbáltam.
Én megmenekültem.
Otthagytam a feleségemet.
Otthagytam őket.
De kiket?
Billy is ott volt.
Micsoda? Hol?
Odafent.
Martin, hogy érted azt, hogy „Billy is ott volt”?
Miről beszélsz?
Hol volt Billy?
Az orvos harckocsival jár?
Gyere! Menjünk! Menjünk! Na!
Basszus!
Mr. Williams?
Mr. Williams, segítünk magának.
Mit csinálnak vele?
Óvatosan!
Rose!
Ki az a Billy?
Hogy?
Emlegetett egy Billyt.
Ki ő?
Na! Na!
Na!
Semmi baj! Semmi baj!
Köszönöm.
Sajnálom, hogy nem mondtam igazat.
És hogy nem bíztam benned.
Megértem.
Minden erőmmel azon leszek, hogy bízzak másokban.
De komolyan.
Eleinte nehéz lesz.
Hozzuk vissza a lányodat!
A 9935-ös úton menj! Ha látod, akkor tovább a...
Jó. Mindjárt indulunk.
Nem te tehetsz róla.
Semmiről sem.
Kérlek, higgy nekem!
Visszahozzuk a húgodat.
Mi van nekünk?
A családunk.
- Mi kell még... - Nem.
Tévedtem.
Szükségünk van másokra.
Ki vagy te?
Tudod, kik vagyunk.
Hálásak vagyunk neked.
Mármint kik?
Mitsuki, mi történik odabent?
- Miért nem reagál? - Válaszolj!
- Mit lát? - Kik vagytok?
- Kihez beszélsz? - Mit akartok?
Nem tudom, de válaszol.
- Tudod, miért vagyok itt? - Csak nem nekünk.
Azért jöttem, hogy megállítsam az idegeneket.
Azért vagy itt, mert bántottál minket.
Engem.
Mit mondtál?
Emlékszel még Odavarára?
A cseresznyevirágzásra? Azt mondtad, olyan, mint a...
A naplemente.
Mit tettél vele?
Mérges vagy.
Emlékszünk a dühödre.
Mit akartok?
Tudni szeretnénk, hogy miért harcoltok velünk.
Ez a bolygó az otthonunk,
és ti elpusztítjátok.
Ezt nem értjük.
Nem engedhetjük, hogy elpusztítsatok minket.
Ahogy te is elpusztítottál engem?
Hinata?
- Azt mondta... - „Hinata.”
- Ki kell hoznunk! - Mira!
Még megvan a jel.
Senki sem jutott még el idáig.
Bármit is csinál, működik.
Kommunikál vele.
Maradt... valami belőled?
Tényleg te vagy az?
Hallottam, ahogy... lejátszod...
a dalunkat.
Hadd érintselek meg!
Mitsuki, mit csinálsz?
- Ki kell hoznunk! - Ne!
- Mi történik? - Jézusom!
- Uramisten! - Hozd ki!
Hozd ki!
- Hozd ki! - Nem megy!
Hahó!
Van ott valaki?
Hallasz engem?
Ki van ott?
Jamila?
Mitsuki!
Mitsuki! Mitsuki!
Ott vannak.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra