‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫לפי אגדה יפנית, אנשים מחוברים בחוט אדום.‬
‫חוט שקושר אותנו לאדם שנועדנו להיות איתו.‬
‫אני לא מאמינה בגורל.‬
‫האמונה בגורל מרגיעה אותך,‬ ‫היא משכנעת אותך לחכות,‬
‫היא הופכת אותך לפסיבית ואדישה‬ ‫בעוד את ממתינה לעתיד.‬
‫אני מסרבת להיות כבולה‬ ‫בחיפוש אחר מישהו להתחבר אליו.‬
‫למרות זאת, אני מאמינה בחיבורים.‬
‫החוטים או הזרועות שמחברות אותך‬ ‫לאנשים שאת כבר מכירה.‬
‫חיבורים יכולים להימתח ולעתים להיקרע.‬
‫זמן, בלאי ושכחה יכולים לשחוק את החיבור.‬
‫אבל חלקם נותרים שלמים, באופן בלתי מוסבר.‬
‫מה חזק מספיק כדי לקשור אותנו למישהו?‬
‫- על פי ספריה של אליסבט בנאוונט -‬
‫שלום. ולריה פריס?‬ ‫-שלום. זו אני.‬
‫- 2.8. השתקפות -‬
‫דואר רשום.‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר. ביי.‬
‫להתראות.‬
‫- הסכם גירושין בהסכמה הדדית -‬
‫חיבורים יכולים להימתח ולעתים להיקרע.‬
‫אבל חלקם נותרים שלמים, באופן בלתי מוסבר.‬
‫מה חזק מספיק כדי לקשור אותנו למישהו?‬
‫את יכולה לדבר?‬
‫- כרמן‬ ‫שישי, 15:00 -‬
‫אנחנו גרים יחד כבר יותר מחודש.‬
‫למה ההורים שלך לא רוקנו את החדר שלך?‬
‫הם עדיין מקווים שאחזור.‬
‫הם יהיו נחמדים יותר‬ ‫כשנספר להם שאנחנו מאורסים?‬
‫את חושבת שהאירוסים שלנו‬ ‫יהרגו את התקווה של אמי שאחזור?‬
‫לא.‬
‫שימי את פאקו בקופסה.‬ ‫-מי זה פאקו?‬
‫הקוף שלי.‬
‫מותק, פאקו באמת מוכרח לבוא איתנו?‬
‫וגם פפה. הוא היה מתנה מאימא שלי.‬
‫פפה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא חמוד.‬
‫רגע.‬
‫מה זה?‬
‫בגד הים שלי.‬ ‫-רגע.‬
‫לבשת ספידו לים?‬ ‫-לא, לבשתי את זה כשהייתי שחיין.‬
‫באמת? אני לא מדמיינת אותך בזה.‬
‫טוב, נראיתי ממש טוב בזה.‬
‫אני לא מפקפקת בזה.‬
‫רואים הכול בזה.‬ ‫-באמת?‬
‫רוצה שאלבש אותו?‬ ‫-כן.‬
‫אני אצטרך להתפשט.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫טוב, אני יכולה לעזור לך בזה.‬
‫אופס.‬
‫אז גם ניגנת בפסנתר?‬ ‫-כן.‬
‫אתה כל כך מוכשר.‬
‫היי, מותק.‬
‫סליח...‬
‫- ולריה -‬
‫- כרמן‬ ‫שישי, 15:00 -‬
‫- 19:15 -‬
‫טוב,‬
‫אני חייבת לומר שהשנה,‬
‫אני מתרגשת לדעת מי הגמד שלי.‬
‫וואו.‬
‫מה זה?‬ ‫-מה זה?‬
‫אני כל כך מתרגשת.‬
‫בסדר.‬
‫זו הייתה יכולה להיות המתנה שלי. זה מרגש.‬
‫מה קרה?‬
‫זה לא מוצא חן בעינייך.‬
‫לא, אני מתה על זה. זה לא זה. פשוט...‬
‫אימא של בורחה תפסה אותנו שוכבים...‬
‫טוב…‬
‫מה אתן עושות?‬
‫זה לא מצחיק. זו לא בדיחה.‬
‫זו כן, במיוחד אם אומרים אותה‬ ‫עם שני בולבולים על הראש.‬
‫למה שכבתם כשהיא הייתה בבית?‬
‫היא הייתה אמורה לצאת.‬
‫היא הייתה אמורה לנסוע לכל סוף השבוע.‬ ‫אספנו את החפצים של בורחה ו…‬
‫ו...‬ ‫-טוב...‬
‫ראיתי שיש לו ספידו ממש צמוד…‬
‫לא!‬ ‫-בבקשה, לא!‬
‫התמונה של בורחה בתחתונים...‬
‫בסדר, לא. אני לא צוחקת. מה פורי אמרה?‬
‫אין לדעת, ברחתי.‬ ‫אני לא יכולה לחזור לבית ההוא.‬
‫היא חמותך.‬ ‫את צריכה לתקן את זה בהקדם האפשרי.‬
‫נכון. מה אני אמורה להגיד?‬
‫תגידי לה שאת אוהבת את הבן שלה.‬ ‫-כן.‬
‫למרות שאני בטוחה שהיא לא מפקפקת בזה‬ ‫אחרי מה שהיא ראתה.‬
‫לא יודעת למה אני מספרת לכן דברים.‬
‫אתם חייבים להבין זו את זו,‬ ‫במיוחד עכשיו, עם החתונה.‬
‫לא סיפרתם לה על החתונה?‬ ‫-לא.‬
‫זה כנראה לא היה הזמן הכי טוב לספר לה.‬
‫בהתחשב בכך שהפין של בנה היה בנרתיק שלה.‬
‫יופי, נהדר.‬
‫תפסיקי עם השטויות, בבקשה.‬ ‫תפסיקי לעשות את זה.‬
‫הגיע תורי. די.‬
‫- כרמן‬ ‫שישי, 19:15 -‬
‫- שבת, 22:00 -‬
‫- כרמן - שמעת מאימא שלך? -‬
‫- בורחה -‬ ‫הרגע הזמנתי אותה לבית שלנו מחר... -‬
‫כרמן!‬
‫וואו!‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫איפה ולריה ונריאה?‬
‫הם הרסו את הכניסה שלי‬ ‫בשמלת הפרידה המדהימה שלי.‬
‫אני לא יודעת, אבל אני יכולה לשרוק לך.‬
‫- כרמן‬ ‫שבת, 22:00 -‬
‫- 22:15 -‬
‫מוכנות, גבירותיי?‬ ‫-כן!‬
‫אז בואו אחריי.‬
‫אני אוהבת לאכול בחושך.‬
‫אני מעדיפה לדעת‬ ‫אם אני אוכלת סטייק או מפית.‬
‫אוי, נריאה.‬ ‫-באמת.‬
‫מה?‬ ‫-נכוויתי ביד והחזקת אותה.‬
‫איך?‬ ‫-היא נכוותה מהתנור שלי.‬
‫ברצינות? אני לא רואה כלום.‬ ‫-זו הנקודה.‬
‫השולחן שלכן.‬ ‫-איך נכווית?‬
‫אמרתי לה שהייתי בבית של...‬
‫- לולה‬ ‫שבת, 22:15 -‬
‫- שישי, 22:15 -‬
‫- 15:00 -‬
‫הנה הצלחות.‬
‫סליחה.‬
‫מזל שעדיין היה לי מפתח.‬
‫את מבריזה לנו בערב חג המולד‬ ‫וגם בארוחת הצהריים לפיצוי?‬
‫דיברתי עם ול. אספר לך אחר כך.‬
‫קנינו עוף צלוי.‬
‫זה היה הדבר הכי חגיגי שהיה, נכון, דני?‬
‫כן.‬ ‫-רגע, עוד לא.‬
‫אני גווע ברעב.‬
‫אנחנו עדיין מחכים לעוד אחד.‬ ‫-למי?‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אם זה סרחיו, אני אקיא.‬
‫בואו נראה…‬
‫הבאת מתנות?‬ ‫-הן מטופשות וקטנות.‬
‫לא הבאתי כלום.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-מוכן להתערב שזה בחור.‬
‫כן? אתה חושב?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫היכנסי.‬
‫-אימא.‬
‫מה? לא גוועתם ברעב? בואו נאכל.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-יופי.‬
‫- ולריה -‬
‫זה נראה טעים.‬
‫- לולה‬ ‫שישי, 15:00 -‬
‫- 19:15 -‬
‫אז מה, אתן מוכנות לגמד והענק?‬
‫גמדה וענקית.‬
‫גמד ענק.‬
‫כמעט מעדתי.‬
‫אני כל כך מתרגשת.‬
‫חכו. בואו נחזור על הכללים.‬
‫רק מחנות "הכול באירו" ומקסימום חמישה אירו.‬
‫כן.‬ ‫-אני אתחיל.‬
‫אולי זה יעודד אותי.‬
‫חשבתי שזו את.‬
‫כן. אלמנטרי, לולה, יקירתי.‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-מוצא חן בעינייך?‬
‫זה כל כך קיטשי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫חשבתי שהיא תתאים‬ ‫לדייטים השובבים שלך בטינדר.‬
‫אני מתה עליה.‬
‫אבל אני חושבת שאשתמש בה בטיול שלי.‬
‫איזה טיול?‬
‫אני יוצאת לחל"ת ונוסעת לחג המולד.‬ ‫-מה?‬
‫למה?‬ ‫-איפה?‬
‫אני נוסעת לווינה.‬
‫כן.‬
‫הגיע הזמן לסגור פצעים ישנים.‬
‫ולפתוח את הרגליים שלי.‬ ‫-אוי, לולה!‬
‫באמת.‬ ‫-אימא שלי לא חזרה הביתה הרבה.‬
‫אני בטוחה שהיא לא נשארה שם‬ ‫רק בשביל הארכיטקטורה.‬
‫בסדר, תורי.‬
‫- לולה‬ ‫שישי, 19:15 -‬
‫- 21:00 -‬
‫זה היה מהיר.‬
‫לולה, מה את עושה פה?‬
‫בדקתי לוודא‬ ‫שהחתולים לא אוכלים את הגופה שלך.‬
‫הייתי עסוק בעבודה.‬
‫כן, בטח. אני יודעת שאתה פגוע.‬
‫זה בסדר, אני מכירה אותך,‬ ‫אבל תענה לשיחות שלי.‬
‫חשבתי שזו הפיצה שלנו.‬ ‫-זו לולה.‬
‫היי, לולה. מה נשמע?‬ ‫-היי. בסדר גמור.‬
‫רוצה לשתות?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-בסדר. בחרת?‬
‫כמעט.‬ ‫-כמעט? נגמר לנו הזמן.‬
‫אני חושבת שאני הולכת לבחור...‬ ‫-לא.‬
‫"מולן רוז'".‬ ‫-לא שוב.‬
‫בבקשה, אתה יודע כמה אני מתה עליו.‬
‫סרט מושלם, שירי שנות ה-80 ויואן מקגרגור,‬ ‫לא?‬
‫לגמרי.‬
‫טוב, בסדר.‬ ‫-תן לי, בבקשה.‬
‫הנה, קחי.‬ ‫-בסדר.‬
‫קדימה.‬
‫רק באתי להחזיר לך את התקליט.‬ ‫אני לא רוצה להפריע לארוחת הערב.‬
‫את רוצה להישאר?‬ ‫-מה?‬
‫תישארי לארוחת ערב וסרט.‬ ‫את אוהבת את יואן מקגרגור.‬
‫כן, אבל אני מעדיפה אותו ב"טריינספוטינג".‬
‫נהיה בקשר, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן.‬ ‫-ביי, לולה.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫כבר ערכת את השולחן? קדימה.‬
‫- לולה‬ ‫שישי, 21:00 -‬
‫- שבת, 22:00 -‬
‫וואו, תראי אותך!‬
‫את נראית מהמם.‬
‫איפה ולריה ונריאה?‬
‫- לולה‬ ‫שבת, 22:00 -‬
‫- 22:15 -‬
‫אלוהים. נכוויתי ביד והחזקת אותה.‬
‫ברצינות? אני לא רואה כלום.‬ ‫-זו הנקודה.‬
‫השולחן שלכן.‬ ‫-איך נכווית?‬
‫אמרתי לה שהייתי בבית של...‬
‫- ולריה‬ ‫שבת, 22:15 -‬
‫- שישי, 13:30 -‬
‫אני לא יכולה להשתמש בהם.‬ ‫-בטח שכן.‬
‫שימי אותם מאחורה.‬ ‫לשם הולכים הקישוטים המכוערים.‬
‫אדרי ואני קנינו אותם‬ ‫לחג המולד הראשון שלנו ביחד.‬
‫אם כך, תקשטי בהם את הזבל.‬
‫ביי.‬
‫גם זה לא.‬
‫אדריאן קנה אותו בשוק בפראג.‬
‫בלי קישוטים‬ ‫שמזכירים לי אותו או את חיי הקודמים.‬
‫רעיון טוב. לפתוח דף חדש של קישוטים.‬
‫מה עם הגמד הזה? טוב...‬
‫שבעת הגמדים האלה.‬
‫אלה של אימא של אדריאן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, גנבתי אותם.‬
‫בסדר.‬
‫שיט.‬
‫שיט, תראי מה השעה. אני מאחרת ממש.‬
‫הלך עליי.‬ ‫-למה?‬
‫אספר לך אחר כך.‬ ‫-בסדר.‬
‫ואל תדאגי.‬
‫עם כל הקופסאות האלה,‬ ‫בטח תמצאי המון קישוטים שתוכלי להשתמש בהם.‬
‫אוהבת אותך.‬ ‫-גם.‬
‫את זה לא.‬
‫שלום. ולריה פריס?‬ ‫-היי.‬
‫את יכולה לדבר?‬
‫- ולריה‬ ‫שישי, 13:30 -‬
‫- 19:15 -‬
‫אני מפחדת בכלל לגעת בו.‬
‫ידעת שהרגע הזה יגיע.‬
‫והנה הוא.‬
‫כן.‬ ‫-נקרא אותו ונחתום. זה לא סיפור.‬
‫אלו הגירושים הראשונים שלה.‬ ‫אל תהיי מניאקית.‬
‫הראשונים שלי?‬
‫אי אפשר לדעת. תראי את אליזבת טיילור.‬ ‫-חכו רגע.‬
‫אל תילחצי, בסדר?‬
‫קחי את הזמן. את לא צריכה לחתום עליו היום.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫אז מה, אתן מוכנות לגמד והענק?‬
‫גמדה וענקית.‬
‫גמד ענק.‬
‫בסדר, תורך.‬
‫כן, אני יודעת שזה מטופש,‬ ‫אבל בגלל שהקדמנו...‬
‫זה קישוט עץ חג המולד רק בשבילי?‬
‫כן.‬ ‫-אוי.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫בא לכן ללכת לקולנוע?‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה ללכת לוויקטור‬ ‫כדי להחזיר לו תקליט ו... סליחה.‬
‫אל תדאגי. זה בסדר.‬
‫אני בסדר, למען האמת.‬
‫אני פשוט מעדיפה לא לדעת מה שלומו.‬
‫כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אולי תגידי שלום לבולבולים הקטנים.‬
‫היי, כרמן!‬
‫פתחי את הפה.‬ ‫-לא!‬
‫את תוציאי לי את העין.‬ ‫הם קטנים, אבל קשים מאוד.‬
‫קטנים אבל קשים.‬ ‫-את תשברי אותם!‬
‫- ולריה,‬ ‫שישי, 19:15 -‬
‫- שבת, 12:30 -‬
‫איזו הפתעה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הכנתי עוגיות ג'ינג'ר.‬
‫עוגיות?‬
‫כן.‬ ‫-ממתי את טובה באפייה?‬
‫אני לא יודעת. נגלה בעוד כמה דקות.‬
‫יש לך ורמוט?‬
‫כן.‬
‫בואי נראה... הנה הוא.‬
‫בלי קרח.‬
‫בסדר.‬
‫מספיק?‬ ‫-כן.‬
‫הנה, זה בשבילך.‬
‫הוא מקולקל?‬ ‫-לא.‬
‫את מפחידה אותי.‬
‫ראיתי את ויקטור אתמול.‬ ‫-אמרת לי.‬
‫עם בחורה.‬
‫- בחורה? -‬
‫זה בסדר.‬
‫זה נורמלי.‬ ‫ויקטור היה כזה לפני שהוא פגש אותי.‬
‫בחורה אחת ועוד אחת…‬
‫הם נראו ממש קרובים, כמו זוג.‬
‫- יש לו חברה? -‬
‫העוגיות!‬ ‫-לא! אלוהים!‬
‫לא! את תקבלי כוויה!‬ ‫-אלוהים! באמת קיבלתי כוויה!‬
‫מים! מים קרים!‬ ‫-כן! בסדר.‬
‫רגע! משחת שיניים!‬ ‫-לא! אלוורה, קרם, כל דבר!‬
‫אלוורה, קרם!‬ ‫-תוציאי אותן משם!‬
‫לפחות עכשיו גילינו שאיני יודעת לאפות.‬
‫ול, תשפכי את הלב אם את רוצה.‬
‫את שונאת דרמה.‬
‫לא, אני שונאת את הדרמה שלי.‬
‫אבל לא את שלך.‬
‫לא את שלך.‬
‫אני נפרדתי ממנו.‬
‫אני חייבת להשלים עם ההשלכות.‬
‫זה שנפרדת ממנו לא מונע ממך להיפגע.‬
‫- ולריה‬ ‫שבת, 12:30 -‬
‫- 22:00 -‬
‫היי, בנות.‬
‫איחרתי?‬
‫נסלח לך אם תספרי לנו‬ ‫מה כל כך מיוחד במקום הזה.‬
‫ובכן,‬ ‫ויקטור ואני תמיד אמרנו שנבוא לכאן‬
‫אבל לא הייתה לנו הזדמנות.‬
‫אחותי, זה לא מיוחד.‬
‫זה סתם מבאס.‬
‫רצינו לבוא כי זו מסעדה בחשכה.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫חתמת על המסמכים?‬
‫כי אני רוצה להציע לך נישואים.‬
‫את כזאת אידיוטית.‬
‫בואי הנה.‬
‫- ולריה‬ ‫שבת, 22:00 -‬
‫- 22:15 -‬
‫איך נכווית?‬ ‫-אמרתי לה שהייתי בבית של...‬
‫- נריאה‬ ‫שבת, 22:15 -‬
‫- שישי, 15:00 -‬
‫ארבעים ושניים אורחים ו-12 תעודות עיתונאי,‬ ‫נכון, צ'וס?‬
‫נהדר.‬
‫יהיה רקע לצילומים.‬
‫כן.‬
‫אני אאסוף את החליפות, אל תדאגי.‬
‫שלום, נריאה עסוקה, אבל היא מיד תתפנה אליך.‬
‫שאחכה פה?‬ ‫-זה יהיה נהדר.‬
‫אני אחזור אלייך, צ'וס.‬
‫היי.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה לערוך מסיבה,‬ ‫הטבלה אזרחית לאחיין שלי.‬
‫הטבלה אזרחית?‬
‫זו בעצם מסיבה להציג את התינוק...‬
‫אני מפיקת אירועים. אני יודעת מה זה.‬ ‫-בסדר...‬
‫אין מישהו אחר במדריד שתוכל לבקש ממנו?‬
‫לא טוב כמוך. לפחות זה מה שלולה אומרת.‬
‫- ולריה -‬
‫זה רעיון גרוע. אמליץ לך על מישהו אחר.‬
‫להמליץ על מישהו? אנחנו חייבות לעשות את זה.‬ ‫-מרים...‬
‫אנחנו צריכות את זה.‬ ‫-את יכולה לדבר?‬
‫כן, אני...‬
‫עם לקוח.‬
‫הרגע קיבלתי את מסמכי הגירושים.‬
‫נריאה,‬ ‫אפשר להעביר את הגמד והענק שלנו להערב?‬
‫יעזור לי מאוד לראות את כולכן.‬
‫כן, כמובן.‬
‫אני אתקשר ללולה וכרמן‬ ‫ובתקווה נתראה מאוחר יותר. תודה.‬
‫ולריה?‬
‫לא, זה היה לקוח אחר.‬
‫היא בסדר?‬
‫זה לא קשור בי ובוולריה.‬
‫אני לא כאן בשביל זה. זה רק עסקים.‬
‫זה פותר את הבעיה.‬ ‫כולנו מסכימים וניקח את העבודה.‬
‫- נריאה‬ ‫שישי, 15:00 -‬
‫- 19:15 -‬
‫בשבילך.‬ ‫-ידעתי.‬
‫אני בטוחה שזה משהו מלוכלך.‬
‫באמת שלא.‬
‫טוב. זה מזעזע, אבל לא מלוכלך.‬
‫עכשיו תסובבי אותה‬
‫ותראי שיש שם פות.‬
‫ידעתי.‬
‫זה למשרד החדש שלך.‬
‫בכל פעם שתראי אותה,‬ ‫את תשנאי אותי אבל תחשבי עליי.‬
‫- ויקטור - שיחה נכנסת -‬
‫מי זה?‬ ‫-צ'וס.‬
‫תני לי לדבר איתה...‬ ‫-סיננתי את השיחה, סליחה.‬
‫היא משגעת אותי לגבי האירוע של הברונו הזה.‬
‫אם אני אענה, היא לא תפסיק לדבר.‬
‫- נריאה‬ ‫שישי, 19:15 -‬
‫- שבת, 12:30 -‬
‫אני לא ממש אוהבת ורוד.‬
‫שלום.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה, לא הצלחתי לצאת.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫היי, אני קרולינה, אימא של המפלץ הקטן.‬ ‫תודה שתכננת את המסיבה.‬
‫סליחה על האיחור. לא ידעתי שכולכם תבואו.‬
‫איינה בדרך.‬
‫הכנתי את כל הניירת.‬
‫הכול חתום ותחת שליטה.‬ ‫-נהדר.‬
‫הנה מה שרציתי להראות לך היום.‬
‫הגעתי.‬ ‫-אני לא אוהבת את זה.‬
‫זו איינה, אחותי הקטנה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה מוכרח להגיד "קטנה"?‬
‫גנטיקה זה דבר מבאס.‬
‫לא כל היופי צריך ללכת למשפחה אחת.‬ ‫תתחלקו קצת.‬
‫מה את חושבת?‬ ‫-אני אוהבת את זה.‬
‫יש שתי אופציות לבופה של ממתקים.‬
‫אחת פשוטה יותר, עם ממתקים מסורתיים.‬
‫בשנייה יש יותר פריטים והיא מרשימה יותר.‬
‫השנייה.‬
‫אתה בטוח? זה לא זול.‬
‫האחיין הראשון שלי, המתנה היחידה שלי.‬ ‫השנייה.‬
‫בסדר, אז תתקשרי אליי אם את צריכה עוד משהו.‬
‫נהיה בקשר.‬ ‫-נהדר.‬
‫תודה. ואת זה...‬ ‫-תודה, קרולינה. נעים להכיר.‬
‫תשאירי אצלך.‬ ‫-בוא נעטוף אותך בשמיכי שלך.‬
‫תודה.‬ ‫-תיזהר, ויקטור.‬
‫בבקשה, אל תעיר אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬ ‫-להתראות.‬
‫קדימה, קטנצ'יק.‬ ‫נתראה אחר כך. תודי גם למרים.‬
‫- נריאה‬ ‫שבת, 12:30 -‬
‫- 22:00 -‬
‫רצינו לבוא הנה כי זו מסעדה בחשכה.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫חתמת על המסמכים?‬ ‫-לא.‬
‫כי אני רוצה להציע לך נישואים.‬ ‫-את כזאת אידיוטית.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫חיכיתן הרבה זמן?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה. אתן נראות נהדר.‬
‫תודה רבה.‬
‫והמחשוף הזה?‬
‫זה חדש?‬ ‫-רק הערב.‬
‫קדימה.‬ ‫-כן, אני רעבה.‬
‫כן.‬ ‫-קדימה.‬
‫ול, אני צריכה לספר לך משהו כשנאכל.‬ ‫-בסדר.‬
‫השולחן תחת שמי.‬
‫- נריאה‬ ‫שבת, 22:00 -‬
‫- 22:15 -‬
‫איך נכווית?‬ ‫-אמרתי לה שהייתי בבית של...‬
‫ול, מה קרה?‬ ‫-סליחה.‬
‫התיישבתי על מישהו.‬
‫ולריה?‬ ‫-ויקטור?‬
‫ויקטור?‬ ‫-לולה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫לולה, זאת את?‬ ‫-מי אמר את זה?‬
‫אני אסביר בחוץ.‬
‫- כרמן, לולה, ולריה, נריאה וויקטור‬ ‫שבת, 22:20 -‬
‫תקשיבי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אבל למה להביא אותה למקום‬ ‫שרצינו ללכת אליו יחד?‬
‫כן.‬
‫את בטוחה שזאת היא? הצלחת לראות?‬
‫ובכן...‬ ‫-נכון, סליחה.‬
‫כן.‬
‫זו מסעדה בחשכה.‬
‫בסדר.‬
‫מה נעשה?‬
‫מה?‬
‫סלח לי.‬
‫אנחנו צריכות טובה.‬
‫למה הן עזבו?‬
‫היא לא תאכל במסעדה עם האקס שלה ואישה אחרת.‬
‫זאת אחותו.‬
‫נריאה?‬
‫האור!‬ ‫-זה חשוב.‬
‫איך היא יודעת את שמך?‬
‫הוא היחיד שיכול לעזור לכן.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא שווה מאוד. יש לה קול סקסי,‬
‫קול שנובע משפתיים עסיסיות, כמו תותי בר.‬
‫ויש לה שיער ארוך וגלי בצבע דבש‬
‫שנשפך כמפל על כתפיה.‬
‫בסדר, אבל איך הם מתנהגים? כמו זוג רציני?‬
‫יש כימיה, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫מה צבע העיניים שלה?‬
‫אני סתם סקרנית. זה מלחיץ אותי.‬
‫בחושך, כולם נראים כמו חיה שעומדת להידרס.‬
‫בסדר.‬ ‫-בטח.‬
‫ברור.‬
‫היא פגשה אותי לפני הרבה שנים. השתניתי.‬
‫היא ראתה אותך אתמול...‬ ‫לכן היא התנהגה מוזר.‬
‫ולריה תהרוג אותך.‬ ‫-ניסיתי לספר לה.‬
‫קשה לה לדבר עליו.‬
‫באמת?‬
‫אל תנסה להיות צנוע עכשיו. פשוט לא.‬
‫האור!‬
‫כבי את זה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫בבקשה, האור.‬
‫כבי את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אז זהו זה.‬
‫זה מה שזה.‬
‫ברור.‬ ‫-כן.‬
‫ומה זה?‬
‫טוב, זה…‬
‫זו מסיבת הפרידה שלך‬ ‫ושום דבר לא יהרוס את זה.‬
‫יפה אמרת.‬
‫זה מעולה.‬
‫תני לי כיף.‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-לפחות לא אצטרך להסתכל עליהם כשנאכל.‬
‫סמכי עליי.‬ ‫-בסדר, בקבוק אחד.‬
‫בואי נראה.‬ ‫-הדרך פנויה.‬
‫ושוטים.‬
‫ולריה?‬ ‫-ויקטור.‬
‫אני אוכלת ארוחת ערב עם חברות שלי.‬ ‫-אפשר לדבר?‬
‫החברות שלך יכולות לחכות עם אחותי.‬
‫אחותך?‬ ‫-איינה, זו שאיחרה למסיבת יום ההולדת שלי.‬
‫רציתי לראות אותך,‬
‫גם אם זה בחושך.‬
‫הן מחכות לי.‬
‫אני מנסה לא לחשוב עלייך, אבל...‬ ‫אני לא יודע.‬
‫משהו עוצר בעדי להמשיך.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני צריך לעבוד מחר.‬
‫נכון.‬
‫זה לא מה שאת חושבת, אני צריך...‬ ‫-צריך לעבוד. מוטב כך.‬
‫אני יודע מה את חושבת.‬
‫בכנות...‬ ‫-פשוט לך.‬
‫ולריה.‬
‫לך.‬
‫רוצה עוגייה?‬ ‫-לא.‬
‫בסדר.‬
‫תראי, פורי,‬
‫מה שראית באותו יום‬
‫זה משהו מאוד טבעי‬
‫שקורה כששני אנשים אוהבים זה את זה מאוד.‬
‫אני נשואה יותר מ-30 שנה.‬ ‫עשיתי את זה יותר ממך.‬
‫אימא.‬
‫אבל אני לא ארשה‬ ‫שאיזו אישה שהבן שלי מכיר יומיים...‬
‫למעשה, מדובר ביותר מיומיים.‬
‫רק יומיים... שהיא לא תכבד אותי בבית שלי.‬
‫ואז יש לה את החוצפה לומר לי שזה טבעי.‬
‫אל תדברי ככה לאישה‬ ‫שאיתה אבלה את שארית חיי.‬
‫אנחנו מאורסים.‬
‫כן.‬ ‫-אם את מזלזלת בה, את מזלזלת בי.‬
‫עוד קפה?‬
‫עם זה סיימתי.‬
‫עכשיו זה... יופי, מושלם.‬
‫את יכולה לוודא שארזתי את המטען?‬
‫תני לי לראות.‬ ‫-זה וזה.‬
‫לא.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא, באמצע. בכיס האמצעי.‬
‫לא עדיף לקחת מזוודה?‬
‫אני רוצה תרמיל.‬
‫זו הסיבה שקוראים לזה "תרמילאות".‬
‫הנה הוא.‬
‫נהדר.‬
‫באיזה שלב של "עזרה באריזה",‬ ‫תספרי לי מה קרה,‬
‫חוץ מהמובן מאליו?‬
‫שכבנו, אבל אז הוא הלך.‬
‫אין הסבר חוץ מזה שאני אידיוטית.‬
‫את? למה?‬
‫נשמע שהוא האידיוט. את מתכוונת לדבר איתו?‬
‫לשכב איתו‬
‫היה כמו לאכול משהו שאתה יודע שהוא לא בריא,‬ ‫אבל אתה מת עליו.‬
‫בירה עם גלוטן.‬
‫את נהנית מהרגע, אבל אז את מרגישה לא טוב,‬
‫הבטן כואבת ואת תוהה אם זה היה שווה את זה.‬
‫אני לגמרי מבינה.‬
‫מה זה? את צריכה להסביר את זה.‬
‫היי. מה?‬
‫הסבירי את עצמך!‬
‫אני רוצה קונצרט פרטי משלי בערב השנה החדשה.‬ ‫אז מה?‬
‫תראי.‬ ‫-לא.‬
‫שנה טובה!‬
‫אלוהים, אני שונאת אותך.‬
‫- שם הספר? -‬
‫בא לך לעשות סיבוב?‬
‫אני אוהבת את התחושה הספרותית של דצמבר.‬
‫היא מזכירה לי את "נשים קטנות",‬ ‫"מזמור חג המולד", "מוכרת הגפרורים הקטנה".‬
‫לא הייתי כאן שנים.‬
‫בשנה שעברה הייתי בברלין,‬ ‫ושנה קודם אני לא זוכר.‬
‫אבל אנחנו לא כאן כדי לדבר על חג המולד.‬
‫תגיד את זה.‬
‫אני לא יכול להיות איתך.‬
‫לכן עזבת אתמול בלילה.‬
‫גם לי זה לא היה כיף.‬
‫אני לא רוצה להיפגע שוב.‬
‫לא נראית מודאג כשהצעת שנלך לדירה שלי.‬
‫אני לא מתחרט על אמש. היה מדהים.‬
‫אני לא מדבר עלינו במיטה.‬
‫אני מדבר עלינו כזוג.‬
‫היינו פעם זוג?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בכל פעם שעשיתי צעד קדימה,‬ ‫לקחת שני צעדים אחורה.‬
‫אתה תמיד מתחמק מדרמות ולא משקר.‬
‫הייתי רוצה משהו איתך, אבל...‬
‫בלי מחויבות.‬
‫תחשבי על זה.‬
‫בהקדם האפשרי, בבקשה. ותתקשרי אליי.‬ ‫אני צריכה לסיים את זה.‬
‫אפשר לדבר על...‬ ‫-שנייה אחת.‬
‫ול, לא ידעתי שאת באה.‬
‫הייתי צריכה לדבר עם צ'וס.‬
‫אין מצב שאת עוד כועסת על העבודה עם ויקטור.‬
‫אני לא כועסת על עצם העבודה.‬ ‫אני כועסת על זה שלא סיפרת לי.‬
‫אני יודעת ואני מצטערת.‬
‫עליי ללמוד שאני לא צריכה להגן עליכן,‬
‫רק להיות שם בשבילכן.‬
‫חברות?‬
‫בואי הנה.‬
‫את יודעת שאני שונאת חיבוקים.‬ ‫-בעיה שלך. היית צריכה לספר לי.‬
‫נריאה.‬
‫בואי.‬ ‫-אפשר לדבר על השם של ה...‬
‫לא עכשיו, ולריה. הוא תכף מגיע.‬
‫מי?‬ ‫-ברונו אגילר.‬
‫הסופר של הספר החדש שלנו.‬ ‫-"מולדת קניבלית".‬
‫זה לא הסגנון שלך, אבל את תאהבי אותו.‬ ‫הוא סופר מבריק.‬
‫נתראה אחר כך, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫כן!‬
‫היי, לחיי החיים החדשים שלך.‬
‫כן, קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫לחייך.‬ ‫-תודה, בנות.‬
‫לחייך.‬ ‫-לחייך.‬
‫ולחיינו.‬
‫הבאתן את הקישוטים שלכן לעץ שלי?‬ ‫-כמובן!‬
‫- מתחזה -‬
‫בראבו!‬
‫אני רב מכר!‬
‫כן!‬
‫לקח לי 15 שנה, אבל…‬
‫לחיי העסק שלי.‬ ‫-אשת עסקים.‬
‫בראבו!‬ ‫-כן!‬
‫נתראה כשנתראה!‬
‫- להתראות סרחיו -‬
‫בחתונה!‬
‫לא, תפסיקי!‬
‫מה את עושה?‬
‫בואו הנה.‬
‫לחיים!‬
‫שלום.‬ ‫-חג מולד שמח.‬
‫חג מולד שמח.‬
‫לחייך.‬ ‫-ולחיי הסטוצים שלך.‬
‫- שם הספר? -‬
‫- ולריה שבמראה -‬
‫- ויקטור -‬ ‫אני לא יכול לחכות לשמוע את התשובה שלך… -‬
‫- "מולדת קניבלית"‬ ‫ברונו אגילר -‬
‫- "זו ולריה -‬
‫- היא לא תעצור, לא -‬
‫- היא לא -‬
‫- החיים שלה מבולגנים, זה רציני -‬
‫- היא רוצה לעוף -‬
‫- לברוח מהעולם שלה, ולריה -‬
‫- תרגישי, ולריה -‬
‫- תשקרי, ולריה -‬
‫- תגידי לי, ולריה -‬
‫- תאהבי אותי -‬
‫- תרגישי, ולריה -‬
‫- תשקרי, ולריה -‬
‫- תגידי לי, ולריה -‬
‫- תאהבי אותי" -‬
‫תרגום כתוביות: ניתאי גת‬