EN NETFLIX-SERIE
ÉN MÅNED SENERE
BEDRAGEREN DET NYE LITTERÆRE FENOMENET
VENNER FOR ALLTID SE HVA JEG SÅ
Alt er klart. Alt som gjenstår er plakatene.
Ikke vær redd, alt er ok.
Ja, anbudet blir det samme.
BASERT PÅ ROMANENE AV ELÍSABET BENAVENT
"En uventet suksess." "Stemmen til tusenårsgenerasjonen."
"Boka alle snakker om."
-Se på salget. -La oss se.
Nesten en halv million solgte.
En halv million? Men det er…
En suksess, Valeria.
Vi må utnytte det.
Hva med å lese fra boken i en stor bokhandel?
Med pressen. Vi gjør det til noe stort.
-Nei. -Hvorfor ikke?
-Kanskje heller noe mer intimt. -Greit. Det høres bra ut.
-Det er din bok. -Jeg kjenner noen som kan planlegge det.
-Bra. Trenger du noe mer? -Bare om du har en hånd til overs.
Du vil få det vanskelig på bokmessen.
Endelig!
Signaturen min så ut som en leges.
Jeg må gå. Jeg sender et bud etter dem. De til din søster også?
Nei, jeg vil gi henne dem selv. De er ikke så tunge.
Faen!
Víctor.
Tusenårsgenerasjonens stemme.
Gratulerer.
Takk.
Jeg går ned feil sti
JEG VIL SÅ GJERNE KLE AV DEG
Nå havner jeg i trøbbel
Leke med ilden, bryte alle regler
-Hvordan går det? -Bra.
-Og du? -Også bra.
Jeg går ned din farefulle stil
Jeg skal tenne lunten
Hva med en drink og en prat? Jeg har ikke sett deg siden, du vet…
Jeg vet ikke, Víctor.
Vi bør feire at vi møttes.
Hvorfor sluttet du å drikke te?
Bare etter klokken 12.
Jeg ble skjelven av for mye te. Jeg må fokusere for å kunne skrive.
-Selvfølgelig. -Ja.
Har du lest den?
Nei.
Jeg prøvde, men minnene kom strømmende på.
-Jeg må gå. -Vi har nettopp fått noe å drikke.
Beklager. Saken er den…
Vi vet hva som vil skje.
Jeg vet hva som skjer om jeg ikke drar nå.
Ville det være så ille?
Jeg må gå. Ja.
Val.
-La meg hjelpe deg. -Nei. Jeg klarer det.
Beklager.
Takk for urteteen.
…har ført meg mot
Akkurat dette øyeblikket
Denne skal stå her, og den…
Kjære…
-Er du våken? -Hva?
Ingenting.
Jeg tenkte vi kunne gjøre noe spesielt i dag
for å feire at vi har bodd sammen i en måned.
-Hvordan? -Vi kan bli her.
Bestille mat, ta et varmt bad.
-Se en film i senga. -Vi gjør det hver dag.
Ja, jeg vet det, men å se den nye sesongen av RuPaul for tredje gang
mens du sikler på puta, det er ikke særlig romantisk.
Nei.
Men jeg har planer i dag.
-Å. -Med mamma.
-Med moren din? -Ja.
-Med mamma. -Hvorfor?
-Noen ærend. -Hvilke ærend?
Ærend…
Mamma-ærend.
Ja.
Vi kan gjøre det en annen dag.
-Vi har mange dager foran oss. -Ja.
-Jeg ringer jentene og ser hva de skal. -Ja, du kan gjøre alt sånt med dem.
-Jeg drar. -Men…
Skal du sette alt det der?
-Ja, hvordan det? -Det er litt rotete i stua.
Men…
Ha det.
-Hva vil du? -Jeg? Ingenting.
-Du vil ikke ha meg her lenger. -Hva?
-Jo. -Jeg skjønner det om du vil kaste meg ut.
-Jeg går fra hus til hus etter wifi.
Skrev du til meg?
"Til Nerea, mitt modige forbilde.
Takk for at du lærte meg å finne min egen vei.
Takk for at du organiserte en leseaften, og for at du sa ja med en gang."
Aldri i livet.
Hallo?
Puri?
Nei, jeg trodde han gjorde ærend med deg.
Jeg vet ikke. Mamma-ærend.
Nei.
Jeg må ha blandet sammen dagene.
Ja, selvfølgelig. Det skal jeg si.
Ha det.
Jeg kan ikke bruke et firma. Det må bli deg.
Jeg ville aldri tilgi meg selv om det ikke gikk bra.
Hva kan gå galt? Jeg vil ha noe enkelt og lite.
Gudskjelov at du er her. Jeg er sulten. Ingenting du kan gjøre går galt.
Jeg vil bare ha noe…
Ikke takk nei til en jobb. Er det ingen uskreven lov som tvinger deg til å si ja?
-Jeg er ikke lege. -Hvorfor vil du ikke?
Si til henne at det er en stor mulighet. Carmen!
-Nerea, hjelp henne. -Nei.
Vær så snill.
Hva om vi begynner å krangle? Jeg vil ikke blande venner og jobb.
Hvis ikke du gjør det, ber jeg Chus om å avlyse det.
Ikke si det. Det er din første roman.
Val drikker havremelk til lunsj fordi den er søtere.
Ingen kjenner meg bedre enn du gjør.
Du vil gjøre det.
-Du gjør det. -Jeg sa ikke det.
-Hørte du meg si "ja"? -Nei. Jeg så det i øynene dine.
Øynene mine?
-Du gjør det. -Jeg sa "nei".
Kan dere være stille?
Hva er det?
Kjæresten min er lei meg og kommer med påskudd for å unngå å være med meg.
Faen.
Carmen.
-Hva? -Det er ikke sant.
Jo, det er det.
Det er faen meg sant.
Hvorfor?
Jeg er nesten framme, Dani.
Jeg kom så fort jeg kunne. Prøv å løpe i hæler.
Beklager.
-Jeg ventet ute i 20 minutter. -Beklager. Jeg kom så fort jeg kunne.
Du ser så kjekk ut, ditt troll.
Jeg er kjekk.
-Jeg rakk ikke å få et program. -Bra.
Hvorfor?
Bli her.
Gjør det for meg.
-Hei. -Hei.
-Víctor Andradas? -Ja.
Dette er til deg. Signer her.
Takk.
Du kunne aldri kjenne meg fordi jeg ikke kjente meg selv.
Nå vet jeg hvem jeg er. Jeg ønsker deg alt godt. Valeria.
-Jeg vil gratulere henne. Kommer du? -Jeg ble på konserten. Det holder.
Kan du trille meg bort?
Bra forsøk, men jeg faller ikke for det. Gulvet er helt flatt.
-Skal jeg hilse fra deg? -Nei.
Jeg gjør det.
Hør her. Jeg har noe til dere.
-Hva? -Håper dere liker det.
-Adventskalendere! -Jeg elsker det!
-Som da jeg var liten! -Julestemning.
Jeg syntes alltid de var dumme.
Jaså? Det er sjokolade, men hvis du ikke vil ha…
Gi meg den.
Men jeg synes de er dumme.
-Greit. -Du er som Grinchen.
-Har du vært på konsert? -Nei. Eller, ja…
Ja. Det var moren min.
Hør her.
-Jeg dro fordi broren min lurte meg. -Men du ble der?
Ja, jeg ble der.
Jeg ble der fordi jeg har det bedre etter å ha gjort det slutt med Sergio.
Jeg føler at jeg har styrke nok til å takle det nå.
Det var alt.
Men det er stort at du vil snakke med henne igjen.
-Jeg sa ikke at jeg vil snakke med henne. -Men du tenker på det.
Det holder. La oss drikke vin sammen.
-Ja, mer vin. Jeg vil ha vin. -Det er ikke mye igjen.
Den er god.
En stjerne. De er gode.
Går det bra?
Hva?
Snakket du ikke med Borja?
-Jeg vet ikke hvordan. -Hør her…
Snakk med ham og si at om dere skal kunne bo sammen,
så må du kunne si hvordan du føler det uten å lyve.
Hallo?
Er det deg, Val?
Det er virkningen av å være en vellykket forfatter. Jeg høres vis ut.
Víctor hadde rett da han sa du hadde forandret deg.
Har du truffet ham?
-Du sa ikke noe. -Det var ingenting.
-Du har ikke sett ham på lenge. -Jeg er en venn.
Det var raskt. Vi traff hverandre og…
Hva sa han?
Han sa du virket annerledes, på en god måte.
At møtet var høflig og diplomatisk.
Men det gikk nok i runkebanken.
-Lola! -Hva?
Hva gjorde du da du kom hjem?
-Men… -Jeg vil ikke vite det.
Hva var det jeg sa? Kan jeg få den 15. av noen? Det er praline.
Jeg har spist min.
-Gi henne din. -Den 18.?
Har du den?
Du tenker på Víctor, ikke sant?
Vi kysset der inne første gang.
Det har skjedd verre ting der.
Jeg sov her med deg da det ble slutt med Adrián.
Ja.
Første gang jeg og Borja hadde sex var på badet ditt.
-Det stemmer. -Ja.
Jeg gjorde det med Olga på vaskemaskinen.
-Hva? -Da den sentrifugerte?
Det er bedre å si hvor jeg ikke har gjort det. Men vet du hva?
Jeg burde få royalties. Halve boken utspiller seg her i leiligheten.
Det er sant.
Vent litt. Hva med å lese fra boka her?
-Hva? -Ja.
Lola har rett. Halve boka foregår her.
-Får jeg det? -Selvfølgelig.
Kan vi?
Vi kan jo det, men det er rart å gjøre det i en leilighet.
Jeg liker det. Det er intimt og annerledes.
Ja, akkurat.
Jeg skal tenke på det. Jeg sa ikke ja.
-Hørte du… Hørte du meg si ja? -Kom igjen.
-Vi går ut og drikker. -Ok.
-Munnen min er tørr. -Jeg tar med kalenderen.
Gjør meg en tjeneste.
Jeg vil invitere noen helt spesielle.
-Hei! -Hei.
Det tok meg tre timer.
Men nå er det gjort.
-Du får rapporten i morgen tidlig. -Fint.
-Det kan også bety klokken 11. -Fabelaktig, Borja.
Hva er det?
Jeg vet om moren din.
-Hva skjedde? -Hun ringte.
-Ringte hun? -Du var ikke med henne.
-Når? -I går, Borja.
I går.
Når ble dere venner?
Hvis du ville være alene, kunne du ha sagt det.
Jeg trenger ikke forklare.
Det er vel ikke nødvendig å lyve for meg?
-Jeg løy ikke. -Ikke? Det tror jeg.
-Nei. -Ikke?
Jeg kan forklare, ok?
Utpå dagen skulle jeg dra til…
Skal du se gjennom tingene mine også?
Benken er skitten, og det ville også sekken din bli.
Faen heller.
Vil du spille?
Nei.
Jeg kom bare for å si
at konserten var flott.
Jeg var glad for å se deg.
Hva syntes du?
Det var rart.
Da du begynte å spille,
sluttet jeg å se moren min.
Jeg så en musiker.
Du kan se mer enn én ting. En mor, musiker, en eks.
En lykkelig kvinne, deprimert. Jeg er en blanding av alle.
Jeg ville aldri at dere skulle lide.
Men jeg nekter å ha skyldfølelse for å ville være mer enn én ting.
Jeg må dra.
Jeg har tid før konserten. La oss ta en drink.
Jeg kan ikke.
Jeg ville bare si det.
Lola.
Jeg lytter gjerne hvis du vil snakke om noe.
-Hallo. -Hallo.
Den lille spjælingen har endelig fullført noe.
-Vi er så stolte. -Du ser så nydelig ut.
-Hei, vennen. -Hei, pappa.
Dette stedet vi skal til…
Skal de lese boka di?
Det er det det handler om.
Ja, men…
-Hele? -Nei. Det ville ta mange timer.
-Sikker på at dere vil være med? -Ja, selvfølgelig.
-Ja. -Selvfølgelig.
-Selvsagt. -La oss dra.
-Ta heisen, det er ikke plass til alle. -Greit.
Bra. Flott.
De er så glad på dine vegne.
Men da de leste boken, visste de ikke at den ville være så informativ.
Så informativ.
-Ok. -Gi dem en sjanse.
Er du klar? Ja?
-Kom igjen. -Ja. Et øyeblikk.
Jakken min, nøklene. Kom.
Hei, hvordan går det?
-Bare stå på. -Det vil gå bra.
-Valeria. -Hallo.
Hun bak meg er sjefen for vårt meksikanske datterselskap. Smil.
-Hei. -Guadalupe Barandela.
Valeria Férriz.
-Vil du ha? -Nei, jeg er ikke sulten, takk.
Se på henne.
Stakkars, hun lurer på hvor Víctor gjemmer seg.
-Kommer han? -Jeg aner ikke.
Han har vært rar i det siste. Ingenting overrasker meg.
Det må vi skåle for.
-Jeg skal hente mat. -Du var jo ikke sulten.
-Carmen… -Jeg skal snakke med Vals foreldre.
Ta den, jeg…
Er du Maximiliano?
Er du sjenert?
Jeg liker det. Jeg biter ikke.
-Hun kom og… -Beklager.
Lyspæren gjør meg gal. Den blafrer hele tiden.
-Det er distraherende. -Glem den.
-Ingen ser det. -Sikker?
-Ja. -Vi må sette i gang.
-Nå? -Ja.
-Det går bra.
-Kom. -Ok.
Jeg har aldri lest for så mange. Boka er litt intim.
Ja. Det er noe dritt.
Om bare du hadde hyrt noen til å planlegge det hele.
Hva forventet du? Jeg har tenkt på alt. Stol på meg.
Kan dere være stille?
-God kveld, alle sammen. -Lola.
Takk for at dere kom til denne unike opplesingen av Bedrageren.
Forleggere klapper seg gjerne på skulderen
når de oppdager en forfatter som blir en suksess.
Det skjedde ikke her.
Personen som risikerte alt for romanen var Valeria.
Vi kom mye senere.
Alt vi har gjort er å utgi den.
Så, Valeria, tusen takk for at du stolte på deg selv først,
og så oss.
Valeria Férriz.
Jeg liker ikke…
Jeg liker ikke å snakke om meg selv, selv om jeg ga ut en bok om livet mitt.
Så jeg vil bare takke dere for at dere holdt ut med meg,
at dere støttet meg, og at dere framfor alt elsket meg.
Takk.
Valeria har to måter å uttrykke seg på.
Å skrive og å sende talemeldinger til vennene sine.
Men… hun synes det er vanskelig å snakke offentlig.
Derfor skal de av oss som kjenner henne best gi henne en stemme.
"Det tok ikke Carmen lang tid.
Da jeg åpnet døren sto hun og Borja og snakket sammen og lo.
De så så flotte ut sammen.
Jeg ble ikke overrasket over hvordan Borja så ut.
Han så ut som jeg hadde innbilt meg, men uten Bogart-hatten.
Han virket som en ganske normal fyr."
"Lola tok glasset med pikkels og drakk av laken.
Et mirakel at jeg ikke kastet opp.
Så rapte hun, tørket munnen med håndbaken og fortsatte å prate."
"Nerea og jeg hadde vært venner i årevis.
Vi møttes på et bibliotek.
En merkelig tilfeldighet
som gjorde to mennesker, uten noe til felles, uadskillelige.
Vi var helt forskjellige, men så oppdaget vi
at vi var helt avhengig av hverandre."
Gratulerer.
Jeg har ikke forlatt henne før. Jeg ser på bilder av henne hele tiden.
Jeg har blitt en av de mødrene jeg alltid kritiserte.
Det er din første…
antar jeg.
I begynnelsen føler du deg skyldig,
men senere vil du like å gjøre ting alene.
Jeg håper det.
Når jeg snakker om henne, blir ammeinnleggene mine gjennomvåte.
-Har du noe imot å holde dem? -Nei.
Saken er den at alle går på barselkurs, men ingen lærer om skyldfølelse.
Morsrollen er selvfølgelig vakker, men den har sine ulemper.
Man blir usynlig.
Når man tar henne med til parken, blir man bare "Mars mor",
men ikke glem at du fremdeles er Rebeca.
Det er jeg.
Om ikke du er usynlig, blir ikke datteren din det heller.
-Du er heldig som lærte det av moren din. -Ja, det er jeg.
-Jeg er vel det. -Nei.
Melken spruter ut når jeg blir rørt. Hvor kan jeg gå?
-Der inne. -Tusen takk.
Hallo.
Hei.
-Du kom. -Litt sent. Jeg rakk ikke opplesingen.
-Det er greit. Det gikk bra. -Takk for at du inviterte meg og Lucía.
-Fint du har det bra. -Takk, det samme.
Det er utrolig hva du er i stand til.
Beklager at jeg ikke var der for deg.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle si at jeg ville ha deg.
-Men nå… -Ja, det er for sent nå,
men jeg måtte si det.
Takk.
Hun ser etter deg.
Jeg må finne Olga.
-Jeg går. Vi ses. -Ja.
Hun er altfor hippie for deg.
-Miriam. -Det er så lenge siden sist.
-For en overraskelse. -Hvordan fikk en som du så god smak?
-Jeg har sjelen til en planlegger. -Jeg tar notater.
Du mangler en kelner. Han knuller venninnen din.
Om fem minutter må du finne mer dopapir.
Det er mange svake blærer på festen.
Hva jobber du med?
Jeg jobber på kontor på deltid, og er ressurssterk hele tiden.
-Jobber du? -Nei.
Hvor mange jenter som meg får en kontorjobb? Men det er greit.
-Jeg kommer straks. -Ja, fiks det.
Ikke gå inn på badet. Legg fra deg kondomene.
-Hva mener du? -Du er full.
Hva skulle jeg gjort uten dere?
-Skrive en kjedelig bok. -Det måtte være perfekt.
Ja, men ikke alle er her.
-Du kan vel ringe Víctor og ordne opp. -Víctor?
Det er bedre om du vet om han kommer.
-Víctor ble ikke invitert. -Nei.
Så hvem ser du etter?
-Jeg? -Ja.
Se.
Jeg kommer straks.
-Beklager. -Jeg tar det.
-Jeg kan vente med å knulle. -Ja.
Hei.
Jeg trodde du dro.
Det gjorde jeg.
Men så kom jeg tilbake. Jeg har gjort det en stund.
Takk for at du prøvde.
Jeg forventet ikke en invitasjon etter forrige møte.
Det var intenst.
-Det jeg sa til deg… -Det må ha vært vondt å lese.
Unnskyld.
Det er best om jeg godtar det. Jeg hører den blir en bestselger.
-Jeg hører ingenting. -De vil høre oss.
-Vi bare… -Vi visste ikke at dere var her.
-Hei. -Vi måtte ha litt luft.
-Vi går inn. -Ha det.
Jeg er virkelig lei for det jeg sa til deg.
Vi fortjente et annet farvel.
Særlig nå.
Jeg forlater Madrid.
-Hva? -Jeg har et prosjekt et annet sted.
Livet mitt er ikke her.
Bli med opp.
Jeg så foreldrene dine og søsteren din, så jeg vil helst ikke…
Så dette er farvel.
Farvel, Val.
Farvel, Adri.
Kyssene sier at du elsker meg Men ikke dine ord
Adri!
Du er ikke direkte
Jeg er så lei av det Si det rett ut, er du snill
Takk for alle årene.
Vel, det var…
-Å lære sammen var vakkert. -Ja.
Hva har du gjort med meg? Jeg får deg ikke ut av tankene
Jeg sier det ikke fordi jeg er en idiot
Om du sier hva jeg er for deg
Så gjør jeg alt for å gjøre deg lykkelig
Du er spesiell for meg
-Ta vare på deg selv. -Du også.
-Farvel. -Farvel.
Du sier at du elsker meg Men jeg tror ikke du gjør det
Jeg faller som et barn Rett i din felle, min kjære
På tide med dessert. Og få noen til å fikse lyspæren.
-Takk. -Nerea.
Gratulerer.
Da Valeria sa at opplesingen ville skje i en leilighet, forventet jeg ikke dette.
Hva forventet du?
En bursdagsfest med en erotisk roman istedenfor en tryllekunstner.
Vi skal introdusere Bruno Aguilar, forlagets nye forfatter, i neste uke.
Her. Så vet du litt mer.
Vil du at jeg…
Gjør du det så bra som i dag, vil vi bruke deg til alle arrangementene.
-Dere oppdro en fantastisk datter. -Takk.
Det er vanskelig å finne noen fra denne generasjonen som snakker fritt om sex
og fokuserer på kvinnelig nytelse.
-Har du et øyeblikk? -Ja.
Det har hun.
-Unnskyld meg. -For Valeria.
-Skål. -For Valeria.
Vet du hva favorittdelen min er?
Cunnilingusen i kapittel ni.
-Du er forvirret. -Du vil ikke bo med meg lenger.
-Bare si det som det er. -Carmen.
Blir jeg såret? Selvfølgelig, men vil jeg komme meg?
Ja! Det vil jeg. Enten du liker det eller ikke.
-Carmen! -Hva?
Jeg ville fri til deg.
Hva?
Jeg var ikke med mamma. Jeg kjøpte en ring.
Og ringen var i sekken min.
Planen min mislyktes. Jeg ville være hjemme med deg med levende lys.
-Det var sånn jeg så det for meg. -Ja.
-"Ja" hva? -Ja.
Ja. Jeg sier ja.
-Ja? -Selvsagt vil jeg gifte meg med deg.
-Vent litt. -Hva er det?
Vi må gjøre det rett.
Ok.
Nei, den skal være her.
Vil du gifte deg med meg?
Ja.
Ja, selvfølgelig.
-Kos dere. -Takk.
-Ha det, vennen. -Gratulerer.
-En gang i uka. -Ok, jeg ringer deg.
-Nydelig. -Ha det.
Jeg drar, Valeria.
-Takk. -Gratulerer.
-Det var en suksess. -Ja.
Hvis du vil, kan vi gjøre det igjen.
Jeg ville ikke si noe, men vi vil at du skal begynne på del 2 av Bedrageren.
-Vi diskuterer det i morgen. -Flott.
Ikke forandre deg, Valeria. Du har en lovende framtid som forfatter.
Mener du det?
Jeg har en "lovende framtid" som forfatter!
-Hva skjedde? -Vi visste da det.
-De vil at jeg skal skrive del to. -Herregud!
Vi må skåle!
-For Valeria! -For Valeria!
Takk.
-Og for mitt nye kontor. -Hva?
Jeg kommer ikke til dere lenger. Jeg har leid et kontor.
-Hva? -Gratulerer!
Gratulerer.
Vent litt.
Vi har virkelig mye å feire.
Neste skål er for…
Denne.
-Aldri i livet. -Nei.
-Jo! -Skal du gifte deg?
-Ja. -Du skal gifte deg!
-Carmen. -Ja, jeg vet det.
Kom hit!
-Herregud! Enda en gift venn. -Vi begynner å bli gamle.
Jeg følte det sånn da jeg fikk vite at Titanic var 20 år gammel.
-Nei, det er den ikke. -Jo, 1997.
Hvorfor feirer du ikke med Borja?
Jeg har hele livet til å feire med Borja.
Din første romans suksess skjer bare én gang.
-For Carmen. -For Carmen.
For dere. Jeg er så glad i dere alle.
-Jeg også. -Kom hit!
Du skal gifte deg.
Jeg hater dere.
Herregud.
-Så… -Seriøst? Stopper den nå?
Utrolig.
-Det må vi feire. -Du og din OCD.
Kom, la oss feire!
Vi kan danse conga!
Bryllupscongaen!
Det er vanskelig å ta farvel med historier.
Den tomheten du føler på slutten av en bok, eller når filmen er over.
Det hullet en serie etterlater på slutten av en sesong.
WIEN - BESTILL BILLETT
Det er ikke bare slutten på et kapittel.
Vi tar farvel med en del av oss som dro, som fløy sin vei, som ble forandret.
Den følelsen, selv om du ikke selv ønsket det,
selv om du ikke oppdaget det, er begynnelsen på et nytt kapittel.
1. KAPITTEL
Tekst: Tina Shortland