NETFLIX-SARJA
KUUKAUSI MYÖHEMMIN
HUIJARI - UUSI KIRJAILMIÖ
KATSOKAA, MITÄ NÄIN.
Kaikki on valmista. Jäljellä ovat enää julisteet.
Älä huoli, kaikki on hyvin.
Kyllä, budjetti on sama.
PERUSTUU ELÍSABET BENAVENTIN ROMAANEIHIN
2.7 VÄLKE
"Odottamaton hitti. Milleniaalisukupolven ääni.
Kirja, josta kaikki puhuvat."
Katso myyntiä. -Näytä.
Lähes puoli miljoonaa myyty.
Puoli miljoonaako? Mutta sehän…
Se on hitti.
Tätä on hyödynnettävä.
Miten olisi lukutilaisuus isossa kirjakaupassa?
Lehdistön kera. Järjestetään iso tapahtuma.
Ei. -Miksei?
Ehkä jokin pieni ja intiimi olisi parempi.
Kuulostaa hyvältä.
Se on sinun kirjasi. Sinä päätät. -Tiedänkin jo suunnittelijan.
Loistavaa. Tarvitsetko muuta?
Vain, jos sinulla on varakäsi. -Kirjamessuilla tulee olemaan rankkaa.
Viimeinkin!
Aloin jo signeerata kuin lääkäri.
Pitää mennä. Kuriiri hakee ne. Entä siskollesi menevät?
Haluan antaa ne hänelle itse. Eivät ne niin painavia ole.
Vittu!
Víctor.
Millenniaalien ääni.
Onnittelut.
Kiitos.
HALUAN PALJASTAA TODELLISEN MINÄSI
Miten voit? -Hyvin.
Entä sinä?
Myös hyvin.
Vaihdetaanko kuulumisia drinkin äärellä? En ole nähnyt sinua sitten…
Enpä tiedä.
Tällaista tapaamista pitää juhlia.
Miksi lopetit teen juonnin?
Juon klo 12 jälkeen.
Liika tee vie keskittymiskyvyn, ja minun pitää keskittyä kirjoittaakseni.
Tietysti. -Niin.
Luitko sen?
En.
Yritin, mutta se toi mieleen liikaa muistoja.
Minun on mentävä. -Saimme juuri juomamme.
Anteeksi. Asia on…
Tiedämme, miten tämä menee.
Tiedän, mitä voi tapahtua, jos en lähde heti.
Olisiko se niin paha asia?
Minun pitää mennä. Kyllä. -Val.
Anna kun autan. -Ei.
Pystyn tähän yksin.
Anteeksi.
Kiitos yrttiteestä.
Tämä tähän ja tämä…
Kulta.
Oletko hereillä? -Mitä?
Ei mitään.
Ajattelin, että voisimme tehdä jotain erityistä -
juhliaksemme ensimmäistä kuukautta saman katon alla.
Miten? -Voisimme olla kotona.
Tilataan ruokaa ja otetaan kuuma kylpy.
Katsotaan elokuva sängyssä. -Teemme niin joka päivä.
Joo, muru, tiedän.
Mutta RuPaulin katsominen kolmatta kertaa, kun kuolaat tyynylle, ei ole romanttista.
Niin.
Minulla vain on suunnitelmia tänään.
Ai. -Äitini kanssa.
Äitisikö? -Niin.
Äitini kanssa. -Miksi?
Autan asioiden hoidossa. -Minkä asioiden?
Asioiden.
Äitini asioita.
Jep.
Voimme tehdä sen toisena päivänä.
Niitä meillä riittää. -Aivan.
Kysyn tytöiltä, mitä he tekevät.
Joo, voitte tehdä vaikka mitä.
Hei, minä lähden. -Mutta…
Aiotko laittaa kaikki tähän?
Joo, miten niin?
Olohuone näyttää vähän sekaiselta.
No, ihan sama…
Ciao.
Mitä haluat? -Minäkö? En mitään.
Et halua, että työskentelen täällä. -Mitä?
Ei. -Ymmärrän, jos haluat, että lähden.
Kuljen talosta taloon Wi-Fiä etsien… -Sinulle.
Omistuskirjoitusko?
"Nerealle, rohkeuden esikuvalleni. Kiitos, että opetit minua löytämään oman polkuni.
Kiitos, että järjestit lukutilaisuuteni ja että sanoit 'kyllä' heti."
Ei käy.
Niin.
Puri.
Ei. Luulin, että hän on asioilla kanssasi. En tiedä. Jotakin äiti-juttuja.
Ai, ei.
Sekoitin varmaankin päivät.
Kyllä, tietenkin kerron hänelle…
Heippa.
Minulla on varaa vain sinuun.
Olet bestikseni. Muserrun, jos tilaisuus epäonnistuu.
Mikä muka voisi mennä vikaan?
Haluan jotain simppeliä ja pientä.
Onneksi tulit. Vatsani murisee.
Ai, kiva… -Mikään juttusi ei voi mennä vikaan.
Haluan vain jotain…
Et voi kieltäytyä työstä.
Eikö jokin periaate pakota sinua suostumaan?
Olen tapahtumasuunnittelija, en lääkäri. -Suostu!
Se on loistava tilaisuus. Kerro hänelle. Carmen!
Nerea, auta häntä. -En.
Kyllä. -En.
Suostu nyt.
Entä jos tulee erimielisyyksiä? En halua sekoittaa töitä ja ystäviä.
Sitten käsken Chusin perua tilaisuuden. -Älä sano noin. Se on ensiromaanisi.
Ei. Val juo lounaalla kauramaitoa.
Huomaatko? Tunnet minut parhaiten.
Kyllä sinä teet sen. -En sanonut niin.
Kuulitko sanan "kyllä"? -En, mutta näin sen silmissäsi.
Silmissänikö?
Teet sen. -Sanoin "ei".
Turvat tukkoon nyt!
Mikä hätänä? -Poikaystäväni on tylsistynyt minuun -
ja välttelee tekemästä suunnitelmia kanssani.
Vittu.
Carmen. -Mitä?
Se ei ole totta. -Onpas.
On se vittu totta.
Miksi?
Dani, olen melkein perillä. Tulin niin nopeasti kuin pystyin.
Anteeksi.
Odotin ulkona 20 minuuttia. -Anteeksi. En päässyt aiemmin.
Näytät komealta, senkin trolli.
Minä olen komea.
En ehtinyt napata ohjelmaa. -Hyvä.
Miten niin?
Jää.
Minun vuokseni.
Hei.
Víctor Andradas. -Kyllä.
Tämä on sinulle. Allekirjoitus tähän.
Kiitos.
"Et voinut oppia tuntemaan minua, koska en tuntenut vielä itseäni.
Nyt tunnen. Toivotan sinulle kaikkea hyvää.
Valeria."
Aion onnitella häntä. Tuletko?
Jäin konserttiin. Se riittää.
Vie minut edes tuonne.
Hyvä yritys, muttei onnistu. Lattia on täysin tasainen.
Sanon terveisiä. -Älä.
Selvä, niin teen.
Kuunnelkaa. Minulla on teille jotain. Toivottavasti pidätte siitä.
Mitä?
Joulukalenterit! -Ihanaa.
Tulee lapsuus mieleen. -Hyvää joulua.
Olen aina pitänyt noita tyhminä.
Todellako? Se on suklaata, mutta jos et halua…
Anna.
Ovat ne silti tyhmiä.
Toki. -Olet ilonpilaaja.
Lola, kävitkö konsertissa?
En, tai siis joo.
Kävin. Se oli äitini konsertti.
Kuulkaahan.
Menin, koska veljeni huijasi minua.
Jäitkö sinne?
Joo, jäin.
Jäin, koska voin paremmin erottuani Sergiosta.
Minusta tuntuu, että pystyn kestämään sen.
Siinä se.
Niin, mutta on iso askel haluta puhua hänelle.
En sanonut haluavani puhua hänelle.
Mutta mietit sitä.
Riittää. Otetaanpa kaikki viiniä.
Joo, lisää viiniä. Haluan viiniä. -Sitä ei juuri enää ole.
Se on tosi hyvää.
Katso, tähti. Ne ovat maukkaita.
Carmen, oletko kunnossa? -Mitä?
Etkö puhunut Borjan kanssa?
En tiedä, miten tekisin sen.
Kuule. Puhu hänelle ja sano, että asuaksenne yhdessä -
teidän pitää ilmaista tarpeenne valehtelematta.
Haloo. Val, oletko se sinä?
Se johtuu menestynyt kirjailija -efektistä.
Kuulostaa kuin tietäisin, mistä puhun.
Víctor oli oikeassa sanoessaan, että olit muuttunut.
Tapasitko Víctorin?
Mikset kertonut? -Pikkujuttu.
Ette ole nähneet aikoihin. -Enkä minä, ja olen hänen ystävänsä.
Se oli vain hetki. Törmäsimme toisiimme ja…
Mitä hän sanoi?
Hän sanoi, että vaikutit erilaiselta -
hyvällä tavalla.
Että kohtaaminen oli kohtelias ja diplomaattinen.
Mutta se taisi mennä runkkupankkiisi. -Lola!
Mitä? Mitä teit, kun pääsit kotiin?
Mutta… -En halua tietää.
Mitäs minä sanoin?
Antaisitteko 15. päivän? Se on konvehti. Pidän siitä.
Söin omani. -Hei.
Anna sinä. -Jooko?
Entä 18.?
Onko sinulla vielä se?
Ajatteletko Víctoria?
Ensisuudelmamme tapahtui tuossa huoneessa.
Siellä on tapahtunut pahempaakin.
Nukuin kanssasi, kun erosin Adriánin kanssa.
Niin.
Rakastelin Borjaa ensi kertaa kylpyhuoneessasi.
Totta. -Kyllä.
Teimme sitä Olgan kanssa pesukoneen päällä.
Mitä? -Että mitä?
Koneen lingotessa näin…
Olisi helpompi kertoa, missä en ole nainut.
Se on varmaa. -Tiedättekö mitä?
Minun pitäisi saada rojalteja. -Miksi?
Puolet kirjasta tapahtuu tässä kämpässä.
Se on totta.
Hetkinen. Miksemme pidä lukutilaisuutta täällä?
Mitä? -Joo.
Lola on oikeassa. Puolet kirjasta tapahtuu täällä.
Suostutko? -Tietenkin.
Voisimmeko?
Voisimme, mutta on outoa pitää lukutilaisuus asunnossa.
Pidän siitä. Se on intiimiä ja erilaista.
Niin, aivan.
Mietin asiaa.
En suostunut.
Kuulitteko? -Tavallaan.
Kuulitko minun sanovan "kyllä"? -Lopettakaa.
Mennään drinkille. -Selvä.
Suutani kuivaa. -Otan kalenterini mukaan.
Tee minulle palvelus.
Haluan kutsua jonkun erityisen.
Moi.
Hei.
Työstin raporttia kolme tuntia.
Mutta nyt se on tehty.
Saat sen heti aamulla. -Hienoa.
"Aamu" voi tarkoittaa myös klo 11.
Upeaa.
Mikä nyt on?
Tiedän äidistäsi.
Mitä hänelle tapahtui? -Hän soitti.
Sinulleko? -Et tavannutkaan häntä.
Milloin? -Eilen.
Vai että eilen.
Mistä lähtien olette kaveeranneet? -Voit vain sanoa, jos haluat olla yksin.
Minun ei tarvitse selittää itseäni.
Eli ei siis tarvitse valehdella minulle.
En valehdellut. -Etkö?
En. -Taisitpa kyllä.
En. -Etkö?
Käykö, että selitän?
Iltapäivällä aioin vain…
Mitä ihmettä? Aiotko penkoa tavaroitani?
Työtaso on likainen, ja laukkusi olisi likaantunut.
Paskat tästä.
Haluatko soittaa?
En.
Tulin vain kertomaan,
että konserttisi oli hyvä.
Ilostuin nähdessäni sinut.
Miltä se tuntui?
Oudolta
Kun aloit soittaa,
en enää nähnyt äitiäni.
Näin taiteilijan.
Voi nähdä muutakin kuin yhden kerrallaan. Äidin, taiteilijan, eksän.
Onnellisen ja masentuneen naisen. Olen sekoitus niitä kaikkia.
En halunnut sinun kärsivän.
Mutten aio tuntea syyllisyyttä siitä, että halusin olla muutakin kuin äiti.
Pitää mennä. -Minulla on aikaa ennen konserttia.
Mennään drinkille.
En voi.
Halusin vain kertoa sen.
Lola.
Jos haluat kertoa jotain muuta, olen täällä.
Hei.
Käppänä sai lopultakin valmiiksi jotain. Olemme ylpeitä.
Näytät kauniilta.
Hei, kulta. -Hei, isä.
Tämä paikka, johon menemme…
Lukevatko he kirjaasi?
Siitä lukutilaisuudessa on kyse.
Joo, mutta…
Siis kokonaanko? -Ei.
Se veisi tunteja.
Haluatteko varmasti tulla? -Kyllä.
Tietenkin. Tietysti haluavat. -Kyllä. Tietysti.
Sitten menoksi.
Menkää hissillä. Emme kaikki mahdu. -Hyvä on.
Loistavaa. Upeaa.
He ovat iloisia puolestasi. Mutta kun he lukivat kirjaasi,
he eivät tienneet, että se olisi niin informatiivinen.
Informatiivinen.
Selvä. -Anna heille mahdollisuus.
Oletko valmis?
Mennään. -Kyllä. Hetki vain.
Takkini, avaimeni. Mennään.
Hei! Kiva nähdä.
Anna palaa. -Pärjäät hyvin.
Valeria. -Hei.
Takanani on meksikolaisen tytäryhtiömme johtaja. Pistä parastasi.
Hei. -Guadalupe Barandela.
Valeria Férriz.
Haluatko yhden? -En. En ole nälkäinen, kiitos.
Katsokaa häntä.
Hän miettii, missä Víctor piileskelee.
Tuleekohan hän? -En tiedä.
Hän on ollut vähän outo. Mikään ei yllätä enää.
Tämä vaatii maljan.
Haen syötävää. -Luulin, ettet ole nälkäinen.
Carmen… -Juttelen Valin porukoille.
Ota tämä. Minä en…
Oletko sinä Maximiliano?
Oletpa sinä ujo?
Pidän ujoista. En pure.
Sitten hän ilmestyi ja…
Sori. Tuo lamppu tekee minut hulluksi. Se välkkyy jatkuvasti.
Se häiritsee minua. -Sillä ei ole väliä.
Ei sitä huomaa. -Varmastiko?
Kyllä. -On aika aloittaa.
Nytkö? -Kyllä.
Hyvin se sujuu.
Mennään.
En ole koskaan lukenut näin monelle. Kirja on aika intiimi.
Niin. Se on hankala tilanne.
Kunpa olisit palkannut jonkun, joka tuntee sinut.
Mitä odotit? Otin kaiken huomioon.
Mitä? -Luota minuun.
Hiljaisuutta.
Hyvää iltaa. -Lola, riittää.
Kiitos paljon, että tulitte Huijarin lukutilaisuuteen.
Kustantajat ottavat yleensä kunnian uuden menestyskirjailijan löytämisestä.
Mutta niin ei käynyt nyt.
Henkilö, joka riskeerasi kaiken romaaninsa vuoksi, on Valeria.
Astuimme kuvaan myöhemmin. Me vain painoimme kirjan.
Kiitos, että luotit itseesi ensin -
ja sen jälkeen meihin. Valeria Férriz.
En oikeastaan tykkää puhua itsestäni, vaikka julkaisinkin kirjan elämästäni.
Haluan kiittää teitä siitä, että kestätte minua,
tuette minua -
ja ennen kaikkea rakastatte minua.
Kiitos.
Valeria ilmaisee itseään kahdella tapaa.
Kirjoittamalla ja lähettämällä pitkiä ääniviestejä.
Mutta julkinen puhuminen on hänelle vaikeaa.
Niinpä eräät, jotka tuntevat hänet parhaiten,
antavat hänelle äänensä.
"Carmen ei aikaillut.
Kun avasin oven,
hän ja Borja juttelivat iloisesti nauraen.
He näyttivät hyvältä yhdessä.
En yllättynyt siitä, miltä Borja näytti.
Hän oli kuin kuvittelinkin mutta ilman Bogart-hattua.
Hän vaikutti aika normaalilta tyypiltä."
"Lola tarttui suolakurkkupurkkiin ja otti kulauksen suolavettä.
Oli ihme, etten oksentanut.
Sitten hän röyhtäisi,
pyyhki suunsa kädellään ja jatkoi puhumista."
"Nerea ja minä olimme olleet ystäviä vuosia.
Tapasimme kirjastossa. Se oli outo yhteensattuma,
joka teki täysin erilaisista persoonista erottamattomat.
Olimme toistemme vastakohdat, mutta silti meistä tuli -
kuin paita ja peppu."
Onnittelut.
Olen ekaa kertaa jossain ilman häntä.
En saa silmiäni irti hänen kuvistaan. -Niin.
Minusta tuli sellainen äiti, joita aina kritisoin.
Tämähän on ensimmäinen kertasi.
Alussa kaiketi tunnet syyllisyyttä, mutta myöhemmin -
voit nauttia asioista omin päin. -Toivottavasti,
koska kun puhun hänestä, imetyssuojani kastuvat.
Haittaako? -Ei.
Juttu on niin,
että synnytysvalmennuksissa syyllisyydestä ei puhuta mitään.
Tietyt asiat äitiydessä ovat kauniita, mutta sillä on huonotkin puolensa.
Yksi niistä on näkymättömyys.
Kun viet hänet puistoon, kaikki kutsuvat sinua Marin äidiksi.
Mutta älä unohda, että olet yhä Rebeca.
Niin olen.
Jos et ole näkymätön, ei tyttärestäsikään tule.
Olet onnekas, että äitisi opetti sen. -Niin olen.
Taidanpa olla. -Ei.
Ei. -Eikö?
Tunnepurkaukset saavat maidon valumaan. Missä voin pumpata?
Tuolla. -Kiitos.
Eipä mitään.
Hei.
Tulit. -Joo. Olen vähän myöhässä.
Anteeksi, että luku meni ohi. -Ei se mitään. Se meni hyvin.
Kiitos, että kutsuit minut ja Lucían.
Olen iloinen, että sinulla menee hyvin. -Samoin.
Uskomatonta, mihin pystyt.
Anteeksi, etten ollut läsnä.
Halusin olla kanssasi. En vain osannut kertoa sitä sinulle.
Selvä, mutta nyt… -Juu.
Kyllä, tiedän. Nyt on liian myöhäistä,
mutta minun piti kertoa.
Kiitos!
Hän etsii sinua.
Haen Olgan.
Menen sinne. -Joo.
Nähdään. -Jep.
Hän on liian boheemi sinulle.
Miriam. -Siitä on kauan, kulta.
Tämäpä yllätys.
Mistä kaltaisesi leuhka juristi sai näin hyvän maun?
Minulla on suunnittelijan sielu. -No mutta kuules.
Yksi tarjoilijasi puuttuu. Hän nai ystävääsi.
Ja viiden minuutin päästä tarvitset lisää vessapaperia.
Juhlissa on monta heikkorakkoista.
Mitä teet työksesi?
Olen järjestelmänvalvoja osa-aikaisesti ja kekseliäs kokopäiväisesti.
Oletko töissä? -Totta puhuen en.
Kaltaisiani tyttöjä ei juuri toimistotöissä näe.
Muttei se mitään.
Palaan pian. -Joo, selvitä asia.
Älä mene takaisin sinne. Kondomit pois.
Mistä sinä puhut? -Olet juovuksissa.
En. -Se meni täydellisesti.
Mitä tekisin ilman teitä?
Kirjoittaisit tylsän kirjan. -Päiväsi piti olla täydellinen.
Joo, mutta kaikki eivät tulleet. -Soita Víctorille ja selvitä asia.
Víctorilleko? -On parempi, että tiedät, tuleeko hän.
Ei häntä kutsuttu. -Ei niin.
Ketä sitten etsit?
Minäkö? -Niin.
Katso.
Palaan kohta.
Anteeksi!
Otan sen.
Pano voi odottaa. -Joo.
Mennään.
Hei, sinä.
Luulin, että lähdit.
Lähdinkin.
Mutta sitten tulin takaisin. Olen tehnyt niin jonkin aikaa.
Kiitos, että yritit.
En odottanut kutsua viimeisen keskustelumme jälkeen.
Se oli rankkaa.
Se, mitä sanoin…
Se oli varmasti tuskallista lukea.
Olen pahoillani.
On parempi hyväksyä se. Kuulin, että siitä tulee bestselleri.
En kuule. -Hiljaa, he kuulevat meidät.
Me vain… -Emme tienneet, että olette siellä.
Hei. -Haukkaamme vain happea.
Palaamme sisälle. -Ciao.
Olen oikeasti pahoillani siitä, mitä sanoin.
Ansaitsimme erilaiset hyvästit.
Varsinkin nyt.
Lähden Madridista.
Mitä? -Sain projektin muualta ja…
Elämäni täällä ei varsinaisesti…
Etkö tosiaan tule ylös? -Näin perheesi, joten mieluummin en…
Nämä ovat siis hyvästit.
Hyvästi, Val.
Hyvästi, Adri.
Adri!
Kiitos kaikista näistä vuosista.
No, se oli…
Yhdessä oli kaunista oppia, vai mitä?
Niin.
Pidä huolta itsestäsi. -Kuin myös.
Heippa.
On jälkiruoan aika.
Ja pyydä joku korjaamaan tuo lamppu.
Kiitos.
Nerea. -Niin.
Onnittelut.
Kun Valeria kertoi, että luku tapahtuu jonkun asunnossa,
en odottanut tätä. -Mitä sitten odotit?
Syntymäpäiväjuhlia,
mutta otteilla eroottisesta romaanista taikurin sijaan.
Ensi viikolla esittelemme kustantajan uuden kirjailijan, Bruno Aguilarin.
Tutki tästä, jos kiinnostaa.
Haluatko, että…
Jos pärjäät näin hyvin, palkkaamme sinut kaikkiin tapahtumiimme.
Kiitos.
Kasvatitte mahtavan tyttären.
Kiitos!
On vaikea löytää joku tästä sukupolvesta, joka puhuu niin vapaasti seksistä -
ja keskittyy naisen nautintoihin. -Niin.
Olisiko hetki?
No… -On.
On kyllä.
Anteeksi. -Valerialle.
Kippis.
Valerialle. -Kippis.
Tiedättekö, mikä on suosikkikohtani? Cunnilingus luvussa yhdeksän.
Olet hämmentynyt. -Minäkö?
Niin. -Et halua enää asua kanssani.
Jos asia on niin, kerro. -Carmen.
Sattuuko se? Kyllä, tietenkin. Mutta pääsenkö siitä yli?
Kyllä, pääsen minä. En välitä, pidätkö siitä vai et.
Carmen! -Mitä?
Aioin pyytää sinua vaimokseni.
Mitä?
En ollut äitini kanssa. Ostin sormuksen.
Ja se sormus oli laukussani. Suunnitelmani epäonnistui.
Halusin sinut kynttilöiden keskelle. Eikö sen pitäisi niin mennä?
Kyllä. -Kuvittelin sen niin, en näin.
Kyllä.
Kyllä mitä? -Kyllä.
Kyllä. Sanon kyllä.
Niinkö? -Tietenkin haluan naida sinut.
Hetki. -Mitä nyt?
Tehdään tämä oikein.
Okei.
Ei, se menee tähän.
Tuletko vaimokseni?
Kyllä.
Todellakin.
Nauttikaa illasta. -Kiitos.
Hei sitten, muru. -Hei.
Onnittelut. -Kiitos.
Kerran viikossa. -Selvä, soittelen.
Kaunista. -Moikka.
Minä lähden.
Kiitos. -Onnittelut.
Tämä oli menestys. -Kyllä.
Ja jos haluat,
voimme toistaa tämän.
En halunnut sanoa mitään, mutta haluamme kirjalle jatkoa.
Puhutaan sopparista huomenna. -Selvä.
Älä muutu. Sinulla on lupaava tulevaisuus kirjailijana.
Todellako?
Minulla on lupaava tulevaisuus kirjailijana.
Mitä tapahtui? -Tiesimme sen jo.
He haluavat kirjalle jatkoa. -Hyvä jumala!
Juodaan malja!
Valerialle!
Kiitos!
Ja uudelle toimistolleni.
Mitä?
En enää loisi asunnoissanne. Vuokrasin työhuoneen.
Mitä? -Niin sitä pitää!
Aivan! -Onnea!
Onnea!
Hetkinen.
Jumalauta, meillähän on paljon juhlittavaa.
Seuraava malja on -
tälle.
Eikä. -Ei.
Kyllä. -Ei. Menitkö kihloihin?
Kyllä. -Kihlat!
Oletko kihloissa? -Olen kihloissa.
Carmen. -Tiedän.
Voi luoja!
Kimppahali!
Voi luoja! Toinen naimisissa oleva ystävä. -Me todella vanhenemme.
Tältä tuntui, kun tajusin, että Titanic on yli 20-vuotias.
Eikä ole. -Kyllä. 1997.
Mikset juhli Borjan kanssa?
Minulla on koko elämä aikaa juhlia Borjan kanssa.
Ensimmäisen romaanisi menestys tapahtuu vain kerran.
Carmenille.
Teille. Rakastan teitä valtavasti.
Niin minäkin.
Ja minä. -Kimppahali.
Olet kihloissa.
Vihaan teitä.
Voi luoja.
Eli siis… -Oikeasti, nytkö se lopetti?
Uskomatonta!
Nyt juhlitaan. -Sinä ja OCD:si.
Hei, juhlitaan!
Kongataan.
Hääkonga!
Joskus rakastamamme tarina on vaikea hyvästellä.
Se tyhjyys, jonka tunnemme kirjan tai elokuvan lopussa.
Se aukko, jonka TV-sarja jättää kauden lopussa.
WIEN - VARAA LIPPU
Emme ole silloin päässeet vain luvun loppuun.
Hyvästelemme sen osan meistä, joka katosi ja muuttui pysyvästi.
Ja se tunne, vaikket tarkoittanut sen tapahtuvan -
etkä ole edes tietoinen siitä, merkitsee uuden luvun alkua.
LUKU 1
Tekstitys: Antti Rinta-Loppi